Справа № 308/4860/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000162 від 05.05.2018 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, погоджене прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайоннго суду із клопотанням погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0000162 від 05.05.2018 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, погоджене прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Клопотання мотивоване тим, що встановлено, що 04.05.2018 біля 17 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті заступника начальника Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який розташований в адміністративному приміщенні Тячівського ВП, за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 1, Закарпатської області надав пропозицію про передачу останньому грошових коштів в сумі 4000 гривень в якості неправомірної вигоди за не направлення до суду адміністративного протоколу складеного 29.04.2018 працівниками Тячівського ВП, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відносно ОСОБА_4 за ст.130 КУпАП, а також повернення посвідчення водія.

В подальшому, 07.05.2018 близько 12 години 20 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у службовому кабінеті заступника начальника Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який розташований в адміністративному приміщенні Тячівського ВП, за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 1, пропонував останньому за не направлення до суду адміністративного протоколу складеного 29.04.2018 працівниками Тячівського ВП, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відносно ОСОБА_4 за ст.130 КУпАП а також повернення посвідчення водія та надав ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 4000 гривень в якості неправомірної вигоди, однак одразу після надання неправомірної вигоди був викритий працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину. 07.05.2018 о 12:20 год. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 07.05.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Слідчий зазначає, що враховуючи невідкладність випадку, пов`язаного з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, з метою фіксації слідів кримінального правопорушення, виявлення та вилучення речових і документальних доказів, та усунення можливості їх приховування чи знищення 07.05.2018 в період часу з 12 години 20 хвилин по 12 годину 35 хвилин, проведено огляд місця події, а саме огляд службового кабінету заступника начальника Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який розташований в адміністративному приміщенні Тячівського ВП, за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 1, в ході якого вилучено грошові кошти в сумі 4000 гривень (предмет неправомірної вигоди) у виді 22 банкнот, а саме 4 купюри номіналом по 500 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЗГ 7935688, УД 4246111, ЛД 3118103, СЗ 6121088; дві купюри номіналом по 200 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЕБ 1747146, ЕЯ 4873431; 16 купюр номіналом по 100 гривень кожна наступними серіями та номерами: КЄ 2788366, ЄЄ4415489, ЗИ 1341557, КЄ 5713055, СД 9787962, ЕА 9931451, КН 2399533, КЛ 0147090, ЗХ 4560959, МЗ 8830603, СВ 8970273, СЕ 2777366, ВБ 4713411, СД 4828307, КР 1589498, МЛ 6828160.

Окрім того слідчий вказує, що разом з цим, 26.04.2018 при затриманні підозрюваного ОСОБА_4 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України вилучено мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору.

У клопотанні слідчий зазначає, що грошові кошти в сумі 4000 гривень належні ОСОБА_4 , згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст.98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ. Мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосований з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Слідчий вказує на те, що зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт.

Абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України встановлено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів. Відповідно до ч 3. ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Слідчий вказує, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим слідчий стверджує, про необхідність накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Окрім того, вказано, що накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів . При цьому, слідчий зазначає, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, слідчий стверджує, що виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. А тому просить суд: накласти арешт на майно тимчасово вилучене 07.05.2018 під час огляду службового кабінету заступника начальника Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який розташований в адміністративному приміщенні Тячівського ВП, за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 1, а саме грошові кошти в сумі 4000 гривень (предмет неправомірної вигоди) у виді 22 банкнот, а саме 4 купюри номіналом по 500 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЗГ 7935688, УД 4246111, ЛД 3118103, СЗ 6121088; дві купюри номіналом по 200 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЕБ 1747146, ЕЯ 4873431; 16 купюр номіналом по 100 гривень кожна наступними серіями та номерами: КЄ 2788366, ЄЄ4415489, ЗИ 1341557, КЄ 5713055, СД 9787962, ЕА 9931451, КН 2399533, КЛ 0147090, ЗХ 4560959, МЗ 8830603, СВ 8970273, СЕ 2777366, ВБ 4713411, СД 4828307, КР 1589498, МЛ 6828160 та мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору належні ОСОБА_4 , оскільки вищевказані матеріальні об`єкти, мають важливе значення для встановлення важливих фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовими доказами та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

Слідчий в судове засіданні не з`явився, направив на адресу суду клопотання в якому підтримав подане клопотання просить його задовольнити та розглянути у його відсутності.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив. Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_9 направив на адресу суду клопотання в якому проти поданого клопотання заперечив, просив розглянути у його відсутності вказане клопотання.

Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000162 від 05.05.2018, за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого, ч. 3 ст. 369 КК України, 07.05.2018 в період часу з 12 години 20 хвилин по 12 годину 35 хвилин, проведено огляд місця події, а саме огляд службового кабінету заступника начальника Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який розташований в адміністративному приміщенні Тячівського ВП, за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 1, в ході якого вилучено грошові кошти в сумі 4000 гривень (предмет неправомірної вигоди) у виді 22 банкнот, а саме 4 купюри номіналом по 500 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЗГ 7935688, УД 4246111, ЛД 3118103, СЗ 6121088; дві купюри номіналом по 200 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЕБ 1747146, ЕЯ 4873431; 16 купюр номіналом по 100 гривень кожна наступними серіями та номерами: КЄ 2788366, ЄЄ4415489, ЗИ 1341557, КЄ 5713055, СД 9787962, ЕА 9931451, КН 2399533, КЛ 0147090, ЗХ 4560959, МЗ 8830603, СВ 8970273, СЕ 2777366, ВБ 4713411, СД 4828307, КР 1589498, МЛ 6828160. Разом з цим, 07.05.2018 при затриманні підозрюваного ОСОБА_4 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України вилучено мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору. Вказані грошові кошти належать ОСОБА_4 , та згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст.98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ. Вказаний мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається із поданого клопотання слідчий зокрема, вказує на те, що 07.05.2018 о 12:20 год. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 07.05.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000162 від 05.05.2018 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, погоджене прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене 07.05.2018 під час огляду службового кабінету заступника начальника Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який розташований в адміністративному приміщенні Тячівського ВП, за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 1, а саме грошові кошти в сумі 4000 гривень (предмет неправомірної вигоди) у виді 22 банкнот, а саме 4 купюри номіналом по 500 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЗГ 7935688, УД 4246111, ЛД 3118103, СЗ 6121088; дві купюри номіналом по 200 гривень кожна наступними серіями та номерами: ЕБ 1747146, ЕЯ 4873431; 16 купюр номіналом по 100 гривень кожна наступними серіями та номерами: КЄ 2788366, ЄЄ4415489, ЗИ 1341557, КЄ 5713055, СД 9787962, ЕА 9931451, КН 2399533, КЛ 0147090, ЗХ 4560959, МЗ 8830603, СВ 8970273, СЕ 2777366, ВБ 4713411, СД 4828307, КР 1589498, МЛ 6828160 та мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору належні ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1