Справа №212/1956/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі кримінальне провадження за № 0000383 від 09 лютого 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого 26 січня 2018 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 105 п.1 ч.2 ст. 105 КК України звільненого від відбуття покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 , повторно, 08 лютого 2018 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, знаходячись поблизу будинку № 8 по вулиці Січеславській в Покровському районі міста Кривого Рогу, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_6 , у якого в руках знаходився мобільний телефон, після чого у нього раптово винник намір на заволодіння зазначеним мобільним телефоном.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння майном ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , підійшов до останнього та почав спілкуватися з ним. Під час розмови ОСОБА_3 попросив ОСОБА_6 , набрати на мобільному телефоні номер абонента, після того, як ОСОБА_6 , почав набирати телефонний номер, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливу мету, реалізуючі виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужим майном, і обернення його на свою користь, діючи на досягнення єдиного злочинного результату, шляхом ривку вихопив з рук малолітнього ОСОБА_6 , таким чином відкрито викрав, належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand 2», чорного кольору, imei № 1: НОМЕР_1 та іmеі № 2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 35 від 15 березня 2018 року, становить 1456 гривень 80 копійок, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» а/н НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_6 не представляє. Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, в результаті чого ОСОБА_3 , спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 1456 гривень 80 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 08 лютого 2018 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, він знаходячись поблизу будинку № 8 по вулиці Січеславській в місті Кривому Розі, побачивши раніше незнайомого йому малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , у якого вихопив з рук мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand 2» та втік. В подальшому викрадений мобільний телефон він здав в ломбард а гроші витратив на власні потреби.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні зазначеної вище дій, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до тяжких злочинів, вчиненого умисно, особу винного, який є раніше судимим, на обліку у лікаря психіатра не перебував, та не перебуває, з січня 2011 року перебував на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, знятий з обліку в квітні 2012 року через закінчення строку нагляду, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо малолітнього.

Суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

На досудовому розслідуванні щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 25 травня 2018 року дію якого не було продовжено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy Grand 2», чорного кольору, імеі № 1: НОМЕР_1 та імеі № 2: НОМЕР_2 переданий під розписку збереження представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_8 залишити у її власності.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1