Номер провадження: 11-сс/785/1276/18
Номер справи місцевого суду: 509/2446/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000059 від 06.10.2017 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

встановив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та накладений арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000059 від 06.10.2017 року відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 369-2 КК України ОСОБА_7 , а саме: особову справу Калаглійського сільського голови ОСОБА_9 в 31 примірниках (передана на відповідальне зберігання посадовим особам Калаглійської с/ради Овідіопольського району Одеської області); системний блок персонального комп`ютера, яким користується секретар Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_10 (переданий на відповідальне зберігання посадовим особам Калаглійської с/ради Овідіопольського району Одеської області); тека з назвою «Калаглійська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, Протокол 23-ї сесії, 5-го скликання» від 25.01.2018 р. на 176 аркушах (передана на відповідальне зберігання посадовим особам Калаглійської с/ради Овідіопольського району Одеської області); дев`ять аркушів формату А4, без будь-яких позначень, з відтиском печатки; купюра номіналом 100 доларів США НЕ98251104Е; купюра номіналом 100 доларів США НВ 37329824J8; купюра номіналом 100 доларів США КВ71475601Q; купюра номіналом 100 доларів США КL 76408779С (передані на зберігання до фінансової установи); металева банка з кришкою жовтого кольору (передана на зберігання до камери схову Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області); 88 несправжніх (фотокопій) 100 доларових банкнот у кількості 33 штуки відкопійованих з банкноти номіналом 100 доларів США, та 55 штук відкопійованих з банкноти 100 доларів США (передані на зберігання до камери схову Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області); журнал реєстрації рішень Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 06 липня 2017 року (переданий на відповідальне зберігання посадовим особам Калаглійської с/ради Овідіопольського району Одеської області.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 зазначила, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з таких підстав:

1) слідчий суддя не ознайомив з клопотанням підзахисного, отже ОСОБА_7 був обмежений у наданні пояснень з приводу вилучених речей та грошових коштів;
2)слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що 07.03.2018 року Овідіопольським райсудом вже було накладено арешт на металеву банку з кришкою жовтого кольору, у якій знаходиться файл з грошовими коштами: 90 купюр номіналом 100 доларів США серії КВ №7147560Q;
3) ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.05.2018 року органу досудового розслідування було надано 72 год. на усунення недоліків клопотання про накладення арешту на майно, а розглянуто воно слідчим суддею через 47 днів, що є порушенням строків, передбачених ст. 170 КПК України;
4) оскаржуваною ухвалою слідчого судді, грошові купюри передані на зберігання до фінансової установи, що унеможливить їх спеціальне дослідження шляхом проведення відповідних експертиз;
5) слідчим суддею накладено арешт на купюри номіналом 100 доларів США: КL76408779C; НЕ98251104Е; НВ37329824J, які не вилучалися під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_7 і не мають до нього жодного відношення.
Посилаючись на наведені доводи, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на предмети та речі, зазначені в ухвалі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Мотивуючи необхідність задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання слідчого, на положення ст. 170 КПК України зазначив, що вилучені предмети та документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, прокурор у клопотанні зазначив, що предмети, речі та грошові кошти, на які він просить накласти арешт, мають безпосереднє відношення до кримінального провадження, адже є речовими доказами, тому є необхідність у їх збереженні для запобігання знищенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону та доведено, що вилучені предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

У даному кримінальному провадженні, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.05.2018 року клопотання прокурора було повернуто та надано строк в 72 години на усунення недоліків клопотання про накладення арешту на майно.
Захисник у апеляційній скарзі посилається на порушення зазначеного строку, адже клопотання розглянуто слідчим суддею через 47 днів.
Водночас, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор надав докази про те, що після повернення клопотання апеляційним судом, воно вчасно було направлено до суду першої інстанції, але тричі, безпідставно поверталося слідчим суддею без виклику прокурора в судове засідання.
Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Отже, апеляційним розглядом встановлено, що на даній стадії досудового слідства, є підстави вважати, що речі, на які накладено арешт, мають статус речових доказів та підлягають дослідженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про безпідставність накладення арешту суперечать фактичним обставинам справи, до того ж є передчасними.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000059 від 06.10.2017 року, перелік якого зазначений в мотивувальній частині ухвали - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4