01.06.2018 363/4792/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора потерпілих представників потерпілих цивільного відповідача його представника обвинуваченого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000064 щодо

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, працюючого водієм ПП «Гиренко», не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

13.01.2016 року близько 18 год. 30 хв., водій ОСОБА_11 , керуючи рейсовим автобусом «Галаз 3209.60» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою «Київ-Овруч» з с. Демидів у напрямку с. Лютіж Вишгородського району, на 34 км + 800 м вказаної автодороги, проявив неуважність та злочинну недбалість, й на порушення вимог п. 2.3 б) ПДР України, маючи технічну можливість виявити биття пари задніх лівих коліс одне об одне та об інші елементи автобуса (ходової частини, кузова), а також розхитування задньої частини автобуса, належним чином не стежив за технічним станом керованого транспортного засобу, своєчасно не вжив заходів для його зупинки й перевірки технічного стану, забезпечення безпеки дорожнього руху, що призвело до поступового відкручування за рахунок послаблення усіх гайок кріплення й самовільного сходження на зустрічну смугу руху задніх лівих коліс з матиці під час руху автобусу, унаслідок чого стався наїзд на відокремлене від автобуса колесо автомобіля «Мітсубісі Лансер» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , який рухався зустрічною смугою руху, що призвело до втратити керування автомобілем, який виїхав за межі автодороги ліворуч й зіткнувся з деревом.

Внаслідок зіткнення автомобіля з деревом пасажиру потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, зокрема: «ВЧМТ, забиття головного мозку, вдавленого перелому правої скронево-тім`яної кісток, епідуральної гематоми правої тім`яної області, травматичного перелому правого скуло-орбітального комплексу без зміщення кісток», а водію автомобіля потерпілому ОСОБА_6 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді ЗТГК: забій грудної клітини, забійна рана лівої кісті, розтягнення зв`язувального апарату шийного відділу хребта, частковий розрив лівого грудинно-ключичного зчленування, розтягнення зв`язок лівого тазостегнового суглобу, різана рана лівої кісті, виражений больовий синдром.

Таким чином ОСОБА_11 порушив п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, зокрема для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Допущені ОСОБА_11 порушення Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та призвели до заподіяння потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

В суді обвинувачений ОСОБА_11 вину не визнав. Показав, що близько 2-х років працює водієм автобуса ПП «Гиренко». Щоденно здійснював рейсові перевезення пасажирів маршрутом «Страхолісся-Київ». Того дня в 17 год. виїхав у другий рейс. Перед виїздом перетягував та перевіряв стан кріплення гайок коліс. Автобус оглядав також і механік. Будь-яких несправностей не виявив і під час руху, покачування, розхитування автобусу чи стукіт коліс не відчував. Через незадовільний стан доріг своєї вини у від`єднанні коліс не вбачав. Коли близько 18 год. 30 хв. від`єдналися пара задніх лівих коліс, одразу зупинив автобус на узбіччі. Автомобіль мітсубісі їхав на зустріч. Пасажири автобуса викликали швидку.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим його винуватість підтверджується дослідженими в суді доказами.

Зокрема, показаннями в суді потерпілого ОСОБА_6 , який ствердив, що того дня керував автомобілем «Мітсубісі Лансер». Їхав у колоні близько 60 км/г. Під час руху за 50-100 м. побачив припаркований на лівому узбіччі автобус «Галаз» без аварійних та освітлювальних знаків. Після цього відчував удар, зрозумів, що наїхав на колесо внаслідок чого втратив керування, а автомобіль з`їхав у лівий бік, зіткнувся з деревом. Одне колесо пройшло під автомобілем, інше колесо лежало біля автобуса. Внаслідок зіткнення отримав легкі тілесні ушкодження, вибито ключицю, розірвано зв`язки, ушкоджено шийний хребет. Ні власник автобуса, ні обвинувачений з ним не спілкувалися, допомоги не надавали. Автомобіль пошкоджений, ремонту не підлягає.

Показаннями в суді потерпілого ОСОБА_4 в тій частині, що у вказаний час він їхав пасажиром в автомобілі «Мітсубісі Лансер». На темній дорозі відчув перший удар, що сталося не зрозумів, утратив свідомість. Внаслідок зіткнення йому заподіяно відкриту черепово-мозкову травму, в голові видалили кістку, через дев`ять місяців поставили імплант. Внаслідок заподіяних травм часто бувають провали в пам`яті, головний біль. З часу ДТП й донині ніхто допомоги не надавав, лікувався власним коштом, просив про задоволення позову.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_13 , який показав, що їхав пасажиром у вказаному автобусі й приблизно за 2 км. до місця ДТП відчував нехарактерне для справного транспортного засобу коливання задньої частини автобусу, яке поступово зростало, автобус відчутно кидало. Водій на це не реагував, хотів його про це попередити але не встиг, автобус схилило на лівий бік, а водій робив все, що міг та зупинився на узбіччі. Коли вийшов на вулицю і побачив, що від автобуса відкрутилося зразу два задніх лівих колеса. Тоді ж їхав зустрічною смугою автомобіль, стався удар, його кинуло в їхню сторону на узбіччя.

Показаннями в суді свідка ОСОБА_14 , який показав, що працює механіком ПП «Гиренко». Ранком того дня о 5 год. перевіряв вказаний автобус перед рейсом, який був повністю технічно справний. Всі колеса були добре закріплені. Виїжджав на місце ДТП. Кріплення для коліс були дещо пошкодженими але не відламані.

Даними протоколу слідчого експерименту від 18.02.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , який на місці події показав, що в безпосередній близькості перед наїздом на колесо за 26,4 м. в темний час доби несподівано для себе виявив темний предмет й тому не встиг зреагувати та уникнути наїзд на нього.

З даних протоколу огляду місця події та схеми до нього від 13.01.2016 року вбачається, що таким є ділянка автодороги «Київ-Овруч» 34 км. + 800 м. Автобус «Галаз 3209.60» знаходиться на узбіччі з відсутніми задніми лівими колесами, шайбами та гайками. На узбіччі за 5 м за автобусом знаходиться зовнішнє ліве колесо автобуса «Галаз». Від місця кріплення задніх лівих колес автобуса на дорозі виявлено подряпину довжиною 123,8 м, яка веде до автобуса. За 20,5 м. від початку подряпини на дорозі міститься шайба.

Автомобіль «Мітсубісі Лансер» з деформованою передньою й бічною частиною кузова знаходиться на правому узбіччі біля дерева з пошкодженою корою. На узбіччі за автомобілем виявлено сліди бокового ковзання. Також за задньою частиною автомобіля знаходиться заднє внутрішнє колесо автобуса «Галаз».

Стан дорожнього покриття сухий, пряма ділянка дороги шириною 7 м., дорога має по одній смузі в кожному напрямку руху.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 51/Д-2016 від 12.04.2016 року в потерпілого ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я у виді ЗТГК: забій грудної клітини, забійна рана лівої кісті, розтягнення зв`язувального апарату шийного відділу хребта, частковий розрив лівого грудинно-ключичного зчленування, розтягнення зв`язок лівого тазостегнового суглобу, різана рана лівої кісті, виражений больовий синдром.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 52/Д-2016 від 12.04.2016 року в потерпілого ОСОБА_4 виявлено тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, зокрема: «ВЧМТ, забиття головного мозку, вдавленого перелому правої скронево-тім`яної кісток, епідуральної гематоми правої тім`яної області, травматичного перелому правого скуло-орбітального комплексу без зміщення кісток.

Вказані тілесні ушкодження могли бути заподіянні потерпілим за встановлених у справі обставин.

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної № 1908/16-52 від 02.03.2016 року автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н. НОМЕР_2 , своєю передньою центральною частиною здійснив наїзд на відокремлене від автобуса ГАЛАЗ 3209.60 д.н. НОМЕР_1 колесо, яке лежало на дорожньому покритті випуклою частиною диска догори. В процесі наїзду відбулося контактування виступаючих деталей зі сторони днища автомобіля з автобусним колесом внаслідок чого виник наскрізний розрив боковини шини автобусного колеса та утворився зазор між диском і шиною, що й стало причиною розгерметизації цього колеса.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи № 786/16-52 від 29.01.2016 року на момент дослідження технічного стану ходової частини, рульового керування, робочої гальмівної системи автобуса ГАЛАЗ встановлено, що вони знаходиться у технічно працездатному стані, окрім незадовільного кріплення заднього лівого колеса.
З технічної точки зору причиною від`єднання лівих задніх спарених коліс автобуса відбулося за рахунок послаблення або незадовільного кріплення колісних гайок до шпильок, що призвело до поступового відкручування усіх гайок і самовільного сходження колеса з матиці під час руху автобуса. Про поступове відкручування колісних гайок свідчить зім`ятість різьбової частини шпильок та їх деформація згину, а також утворення еліпсовидної форми отворів на колісних дисках.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 13093/16-52 від 2.11.2016 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_15 , з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.2 та 12.3 ПДР, а водію автобуса ГАЛАЗ 3209.60 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 , в свою чергу необхідно було діяти у відповідності до вимог пп. 2.3 б) та 31.1 цих Правил.
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_15 не мав технічної можливості уникнути наїзду на колесо автобуса шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля Mitsubishi.
В діях водія автомобіля Mitsubishi ОСОБА_16 , з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам п.п. 12.2 та 12.3 ПДР.
Технічна можливість виявлення несправності у вигляді незадовільного кріплення колісних гайок перед початком руху (виходом автомобіля на лінію) полягає у перевірці відповідності ступеня затягування різьбових з`єднань даного колеса та перевірці технічного стану місць з`єднання колеса із матицею, а для запобігання подальшого відкручування гайок та сходженню коліс з матиці, необхідно було усунути несправність шляхом проведення відповідних ремонтних робіт та затягування послаблених гайок. Для виконання цих дій у водія автобуса не було перешкод технічного характеру.
Технічна можливість виявлення послаблення колісних гайок під час руху автомобіля в кожному конкретному випадку залежить від професійного рівня і навичок водія, його психофізіологічних особливостей та суб`єктивного сприймання ним поведінки транспортного засобу під час руху в різних дорожніх умовах. В такому випадку, в рамках даного дослідження неможливо визначити, чи мав водій автобуса технічну можливість виявити несправність і запобігти її наслідкам. Однак слід зауважити, що в цьому випадку від`єднання задніх лівих спарених коліс відбувається не миттєво, а поступово, колісні гайки сходять зі шпильок не одномоментно, і на деякому проміжку часу перед повним від`єднанням коліс від матиці можна відчути биття пари коліс одне об інше та об інші елементи автобуса (ходової частини, кузова).
Якщо від`єднання задніх лівих коліс автобуса ГАЛАЗ відбулося внаслідок незадовільного кріплення колісних гайок, то, з технічної точки зору, в даному випадку дії водія автобуса ОСОБА_17 не відповідали вимогам пп. 2.3 б) та 31.1 ПДР, і ці невідповідності могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Якщо від`єднання задніх лівих коліс автобуса ГАЛАЗ відбулося внаслідок послаблення колісних гайок під час руху, то, з технічної точки зору, з урахуванням вище проведеного дослідження, дії водія автобуса ОСОБА_17 не відповідали вимогам п. 2.3 б) ПДР і ці невідповідності могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

При цьому експерт ОСОБА_18 у суді вказані висновки підтвердив й показав, що, якщо розкручування гайок відбувається під час руху, то колесо, яке фіксується ними в процесі його обертання, починає обертатись нерівномірно, створює коливальні рухи, що призводять до відповідного шуму, який може бути виявлено під час руху. Одночасно спарені колеса можуть від`єднатися тільки у випадку повного руйнування колісних кріплень, чого в даному випадку не було. Для того щоб колесо злетіло повинно відкрутитися шість гайок. При цьому між колесами утворюється простір, на який гайка відкручується від різьби, що призводить до коливальних рухів, биття коліс одне об одне, елементи автомобіля. Тобто коли відкручується незатягнуте колесо відбувається биття. Час протягом якого це відбувається визначити неможливо, проте з технічної, експертної точки зору не виключається можливість, що шість гайок могли відкрутитися під час руху за півтори години при заданій швидкості руху автобусу.

Такі твердження експерта ґрунтуються на вимогах ПДР України, фактичних обставинах справи є технічно обґрунтованими й жодних сумнівів у суду не викликають.

Згідно інструкції з охорони праці № 04/ОП для водія автобуса, затвердженою наказом керівника ПП « ОСОБА_9 » 07.03.2013 року встанволено, що (п.1.2) по даній іструкції водій інструктується перед початком роботи на підприємстві (первинний інструктаж), а потім через кожні 6 місців (повторний інструктаж). Згідно п. 1.20 Інструкції диски коліс повинні надійно кріпитися на маточинах. Замкові кільця повинні бути справними і правильно встановленими на своїх місцях.

Перед виїздом у рейс водій ОСОБА_11 пройшов відповідний інструктаж, а автобус «Галаз 3209.60» р.н. НОМЕР_1 відповідний технічний огляд згідно даних журналів обліку перед рейсових інструктажів водіїв, видачі подорожніх листів, випуску автомобілів на лінію.

Згідно паспорту автобусного маршруту встановлено, що автобус «Галаз» під керуванням водія ОСОБА_11 13.01.2016 року рухався по маршруту регулярних міжміських перевезень «Страхолісся Київ АС «Полісся». Перевізником є ФОП ОСОБА_9 довжина маршруту 125 км., тривалість рейсу 2 год. 20 хв.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що в той день перед виїздом автобуса у другий рейс кріплення колісних гайок було задовільним. Саме під час тривалого руху автобусу (протягом півтори години) по дорозі незадовільної якості (про що в суді показали обвинувачений, потерпілі, свідок ОСОБА_13 ) сталося поступове послаблення й відкручування колісних гайок, і як наслідок сходження пари коліс.

Суд зазначає, що порушення обвинуваченим ПДР України сталося внаслідок його бездіяльності, який безвідповідально поставився до забезпечення безпеки під час руху автобуса, не реагував на тривале коливання й биття коліс, розхитування задньої частини автобусу, не стежив за його технічним станом, хоча міг і повинен був своєчасно виявити дану несправність, яка призвела до від`єднання коліс й створення перешкоди для руху автомобілю «Мітсубісі».

Наведені зовнішньо виражені ознаки несправності були достатніми для їх вчасного виявлення, про що показав свідок ОСОБА_13 . Не вірити показанням даного свідка у суду підстав не має.

За встановлених обставин події ніхто крім самого водія автобуса не міг вжити заходів для цього.

Натомість водій автомобіля «Мітсубісі» за наявних дорожніх умов та згідно п. 1.4 ПДР України не передбачав і не міг передбачити знаходження на проїзній частини колеса автобуса, не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

При цьому водій автобуса, який здійснює регулярні міжміські перевезення пасажирів, на думку суду повинен здійснювати достатню пильність у забезпеченні безпеки під час руху, своєчасно попереджати небезпечні несправності, прислуховуватися і відчувати найменші зміни в роботі автобусу, які можуть викликати сумнів у його справності, своєчасно зупиняти, оглядати й усувати такі несправності, чого насамперед вимагає техніка безпеки й правила експлуатації транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки.

За встановлених обставин обвинувачений під час керування автобусом повинен був та міг передбачити, й не міг не передбачити за умов дотримання п. 2.3 б) ПДР України, від`єднання коліс під час руху, створення перешкоди й небезпеки для інших учасників дорожнього руху, заподіяння шкоди внаслідок ДТП.

Відповідно до вимог п. 1.5 ПДР України дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху

Відтак саме недотримання обвинуваченим вимог п. 2.3 б) ПДР України безпосередньо призвело до ДТП й заподіяння ушкоджень потерпілим.

За таких обставин суд вважає, що інкриміноване ОСОБА_11 звинувачення знайшло своє підтвердження в суді.

Таким чином суд визнає доведеною вину ОСОБА_11 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, який керував транспортним засобом, що спричинило заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 та кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд звертає увагу на характер допущених ним порушень безпеки дорожнього руху, безвідповідальне ставлення водія до технічного стану транспортного засобу під час руху. Також суд ураховує конкретні обставини справи та наслідки, розмір завданої шкоди, ступінь заподіяних тілесних ушкоджень потерпілим, необережну форму вини та ступінь вчиненого тяжкого злочину, відсутність у обвинуваченого будь-якого наміру усунути заподіяну шкоду, дані про особу обвинуваченого, якій злочин вчинив уперше, неодружений, характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога психіатра не знаходиться.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66 і 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді та в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди підлягає частковому задоволенню на підставі ст.ст. 22, 1166, 1187, 1195 ЦК України, виходячи з письмових доказів про завдані збитки, пов`язані з його лікуванням, витратами на придбання ліків, імпланту. Таким чином, виходячи з документально підтверджених витрат, позов у вказаній частині є обґрунтованим і доведеним на суму 30 304 грн. 99 коп.

Згідно рішення президії МТСБУ від 21.06.2017 року гранична сума виплати за зобов`язаннями ПАТ «СК Скайд» становить 14 000 грн.

Відтак доведені витрати позивача на відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю підлягають стягненню з ПАТ «СК «Скайд» згідно полісу № АІ/9148030 від 3.01.2016 року та на підставі ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в заявленій в позові сумі 14 000 грн.

Оскільки страхове відшкодування в повному обсязі завдану шкоду не відшкодовує, суд вважає, що згідно ст. 1194 ЦК України та вимог ст.ст. 22, 1166, 1172, 1187 ЦК України відповідач ОСОБА_9 , як власник джерела підвищеної небезпеки та фізична особа, працівник якої завдав шкоду під час виконання трудових обов`язків, згідно деліктного зобов`язання має нести цивільну відповідальність по відшкодуванню іншої частини витрат позивача, в межах заявленої і доведеної в суді суми, тобто 16 304 грн. 99 коп.

При цьому суд бере до уваги правовий висновок ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року й абсолютне право потерпілого на відшкодування шкоди.

В задоволенні решти матеріальних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд зважає на підстави і обставини, що обґрунтовані стороною позивача в судовому засіданні, зокрема на глибину душевних страждань, що пов`язані з тяжким ушкодженням здоров`я, тривалість складного лікування, ступінь негативних невідворотних наслідків, вимушені зміни в життєвих планах і стосунках, а також з огляду на засади розумності і справедливості, на підставі чого визнає доведеним частково від заявленої суми.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167, 1172, 1187 ЦК України цивільну відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки слід покласти на власника транспортного засобу цивільного відповідача ОСОБА_9 .

Долю речових доказів по справі вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведені експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України і за цим законом призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_11 .

За проведення судових експертиз на підставі ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3 072 грн., 2 202 грн., 4 404 грн., а всього 9 678 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної та моральної шкоди 16 304 грн. 99 коп. та 50 000 грн. відповідно, а всього 66 304 грн. 99 коп.

Стягнути з ПАТ «СК Скайд» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 14 000 грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Речові докази по справі: автобус «Галаз 3209.60» р.н. НОМЕР_1 та два задніх лівих колеса залишити власнику ОСОБА_9 , автомобіль «Мітсубісі Лансер» р.н. НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя