Справа № 161/5023/18 Провадження №11-сс/773/214/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000142 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 травня 2018 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку від 29.03.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 07 травня 2018 року вказане клопотання задоволено
В апеляційній скарзі захисник вважає, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на заощадження ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прийнята з істотним порушенням вимог КПК, а висновки суду, викладенні в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 3694 долари США, 1700 Євро, 9500 злотих РП, 200 грн., які є заощадженнями сім`ї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і були виявленні та вилученні в їх спальні, відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно були в повній мірі дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.12.2017 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000142 про вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.201, ч.1 ст.263 КК України.
В ході проведення обшуку 29.03.2018 року за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено майно.
З огляду на наявні в кримінальному провадженні докази постановою слідчого від 30.03.2018 року вилучене майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що вилучене під час огляду майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому відповідно до ст. 170 КПК України підлягає арешту.
Що стосується доводів захисника про те, що частина вилучених під час обшуку грошових коштів є заощадженнями сім`ї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки разом з зазначеними коштами було вилучено і кошти, які можливо були здобуті в результаті ймовірних протиправних дій. Крім того жодних доказів, які б підтверджували законність походження грошових коштів суду надано не було.
З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання судом з`ясовані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту і підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, немає.
Керуючись ст.ст. 376, 170, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 травня 2018 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:
Дата набрання законної сили 14.05.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_14