Справа № 447/463/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/502/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою задоволено подання інспектора Миколаївського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 та скасовано звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і направлено його до місця відбування призначеного покарання згідно вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року.
Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу набрання ухвали суду законної сили.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що не погоджується з висновком суду та вважає поважними причини пропуску реєстрації у ВПП району, а саме, через хворобу дітей, які в нього на утриманні. Наведене, підтверджується копіями з лікарняної картки, долученими до матеріалів.

Зазначає, що ухвала суду не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Наголошує, що за час відбуття іспитового строку постійно з`являвся для реєстрації до ВПП, нових злочинів не скоював, до адміністративної відповідальності не притягався.

Акцентує, що будь-яких належних викликів ні він, ні члени його сім`ї не отримували.

Стверджує, що 23 лютого 2018 року знаходився під вартою та був незаконно вивезений в судове засідання.

Вважає, що подання не доводить його винної поведінки, яка виражається у небажанні стати на шлях виправлення та грубого порушення умов іспитового строку. У матеріалах відсутні прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності дали суду впевненість у неможливості його виправлення без реального відбуття покарання.

Зазначає, що його поведінка свідчить про те, що він зрозумів протиправність своєї поведінки, недопустимість злочинної діяльності, а також бажання виправитись.

Просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року та відмовити в задоволенні клопотання старшого інспектора ОСОБА_9 про скасування іспитового строку та направлення його для відбування призначеного покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення оскаржуваної ухвали без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням кримінальний закон пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

При розгляді судом матеріалів в порядку ст. 537 КПК України, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням здійснюється за наявності підстав, передбачених ч.2 ст. 78 КК України.

Зокрема, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо він не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

У разі невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, суди мають розцінювати таке як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджено вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Разом з тим, засуджений ОСОБА_6 , будучи ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання, знаючи про дні явки на реєстрацію, що підтверджується постановою старшого інспектора Миколаївського РВ з питань пробації ОСОБА_9 від 03.04.2017 року, ігноруючи покладені на нього вироком суду обов`язки, не з`являвся для реєстрації без поважних, документально підтверджених причин 23.08.2017 р., 22.11.2017 р. та 24.01.2018 р.

Наведене, на думку колегії суддів, свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, про що вірно зазначено в ухвалі суду І інстанції, а відтак підставним, всупереч доводам апеляційної скарги засудженого є скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, визначене ОСОБА_6 вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року і направлення останнього для відбування покарання у виді одного року позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року, якою задоволено подання інспектора Миколаївського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 та скасовано звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і направлено його до місця відбування призначеного покарання згідно вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3