АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1629/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №639/4443/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.02.2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, який не працює, раніше судимий 03.05.2017 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 8500 гривень, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2017 року, яким ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 8500 гривень, відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України постановлено виконувати самостійно.

Вироком районного суду встановлено, що ОСОБА_9 27 червня 2017 року, приблизно о 04 годині 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля супермаркету АТБ, розташованому у будинку №77 по пр. Новобаварському в м. Харкові, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , 1937 року народження, який йшов, спираючись на палицю, тримаючи у лівій руці мобільний телефон Nокіа 105.
В цей час у ОСОБА_9 виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_9 догнав ОСОБА_10 біля хлібного магазину «Хлібозавод Салтівський», розташованого по вул. Китаєнка, 10 в м. Харкові, та використовуючи свою фізичну перевагу над особою похилого віку, схопив рукою мобільний телефон, який потерпілий тримав у руці, після чого наніс ОСОБА_10 , удар ногою в праве коліно. Проте ОСОБА_10 встояв на ногах та продовжував утримувати мобільний телефон в руці.
ОСОБА_9 , розуміючи, що воля ОСОБА_10 до спротиву не пригнічена, бажаючи довести свій умисел до кінця, дістав з карману куртки належний йому розкладний ніж та, використовуючи його в якості знаряддя злочину, став ним розмахувати перед потерпілим, відкрито демонструючи готовність до його застосування у разі непокори та вчинення спротиву, вимагаючи у потерпілого віддати мобільний телефон.
Надалі, ОСОБА_9 продовжив застосовувати фізичну силу та погрози наявним у нього ножем, намагаючись вихопити у потерпілого з рук мобільний телефон. При цьому ОСОБА_10 , у свою чергу, бажаючи захистити свою власність, почав відмахуватися від ОСОБА_9 палицею та кликати на допомогу сторонніх осіб, не віддаючи нападнику належний йому мобільний телефон Nокіа 105, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 13029 від 20.07.2017р. - 215 грн.
Після чого ОСОБА_9 був затриманий на місці вчинення нападу на ОСОБА_10 охоронцями супермаркету АТБ та переданий працівникам поліції.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В апеляційних скаргах:
-прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість; постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді 6 років позбавлення волі; відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень за попереднім вироком, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 6 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 8500 грн.; згідно з ч.3 ст.72 КК України штраф звернути до окремого виконання.
В обґрунтування апеляційній скарги прокурор вказав, що штраф за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2017 року обвинуваченим не сплачено, новий злочин вчинено під час відбування покарання за вказаним вироком. У зв`язку з наведеними обставинами вказує на необхідність застосування положень ч.1 ст.71 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю вироків та прийняття рішення про самостійне виконання покарання у виді штрафу.
Крім того прокурор зазначив, що ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину не визнав, не розкаявся, давав в суді показання, які спростовані доказами по справі. З урахуванням тяжкості злочину та даних про особу обвинуваченого, апелянт вважає, що призначене районним судом покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів та просить призначити ОСОБА_9 зазначене вище більш суворе покарання;
-захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Мотивуючи скаргу вказав, що вирок є завідомо незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, при ухваленні рішення суд не обґрунтував прийняття одних доказів та відкидання інших. Зазначив, що в порушення ч.2 ст.290 КПК України, прокурором не надано доступ до матеріалів досудового розслідування та доказів по справі. Проте, суд використав такі докази при постановленні вироку, а саме: протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 20.07.2017р.; протокол огляду місця події від 27.06.2017р. та фототаблиця до нього; протокол впізнання за фото свідком ОСОБА_11 від 13.07.2017р.; протокол впізнання за фото свідком ОСОБА_12 від 12.07.2017р.; мобільний телефон «Nокіа 105» в корпусі синього кольору; розкладний ніж з ручкою чорного кольору із надписом на лезі «Східний Корпус»; відеозапис з камер відео спостереження магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Новобаварський, 77.

Окрім цього зазначив, що відеозапис з камер відео спостереження магазину «АТБ» в судовому засіданні не відтворився та прокурор відмовився від цього доказу, проте суд поклав його в основу обвинувального вироку. На думку захисника, показання свідка ОСОБА_11 у вироку суду викладено невірно. Також звертає увагу, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 очевидцями нападу не були, свідок ОСОБА_12 судом не допитана, у зв`язку з чим посилання на її показання та протоколи слідчих дій за участю даного свідка є неможливим. Вказує, що речові докази: мобільний телефон, розкладний ніж, CD диск MD 80 Min «Axent» не відкривалися стороні захисту та не оглядалися у судовому засіданні.

Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу захисника і пояснив, як і в суді першої інстанції, що напад на потерпілого не вчиняв і не намагався заволодіти його майном. Він зробив зауваження потерпілому з приводу вживання пива в громадському місті, але той неадекватно відреагував на зауваження і напав на нього з палицею. Він був вимушений захищатися і застосував ніж, який в нього був в подальшому вилучений поліцейськими. Ніж мав ідентифікаційну ознаку напис на лезі «Східний корпус».

Заслухавши доповідь головуючого , з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію державного обвинувача; обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляцію адвоката ОСОБА_8 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.02.2018 року ОСОБА_9 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням грунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції дав показання, відповідно до яких 27 червня 2017 року, приблизно о 04 годині він придбав у супермаркеті АТБ на пр. Новобаварському в м.Харкові пляшку пива та прямував до зупинки громадського транспорту, у лівій руці тримав мобільний телефон Nокіа. В цей час хтось схопив телефон та намагався вирвати у нього з руки, він озирнувся і побачив хлопця з бородою, якого раніше бачив біля супермаркету, цей хлопець наказав йому віддати телефон та одночасно наніс удар ногою під коліно його правої ноги, від чого він присів та автоматично вдарив хлопця палицею, яку використовував при ходьбі, по руці, якою останній утримував телефон. Хлопець відпустив його руку з телефоном та дістав з кармана ножа з ручкою темного кольору, якого взяв у праву руку та почав розмахувати перед ним, погрожуючи його застосуванням та намагаючись вдарити його, одночасно наказував йому віддати телефон. Захищаючись від нападника він виставив перед собою палицю, якою відбив кілька ударів ножем, та почав голосно кликати на допомогу, оскільки реально відчував загрозу для свого життя від дій нападника. До них підбігли кілька охоронців з супермаркету, заспокоїли хлопця, який сів на парапет біля магазину та тримав ножа у руці. По поведінці, рухам та мові хлопця він зрозумів, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Невдовзі приїхали працівники поліції, які запропонували хлопцю викинути ножа, однак останній не реагував на їх вимоги, після чого один з поліцейських вибив з його рук ножа та затримав, одягнувши на нього кайданки. Після цього він дізнався дані нападника, який назвався ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 27 червня 2017 року, приблизно о 04 годині, вона перебувала на робочому місці в приміщенні хлібного магазину «Хлібозавод Салтівський», розташованого по вул.Китаєнка, 10. В цей час повз магазину пройшов чоловік похилого віку із палицею, після чого на цього чоловіка напав хлопець у темному одягу, намагався вдарити чоловіка ножем, останній захищаючись, відбивався палицею, після чого почав кликати на допомогу. До них підбігли охоронці з супермаркету та затримали хлопця, після чого приїхала поліція. Вказаного хлопця, який напав на чоловіка вона запам`ятала через велику бороду. В ході досудового слідства нею був упізнаний за фото ОСОБА_9 , як чоловік, який напав на потерпілого із застосуванням ножа.
Також, при обґрунтуванні висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, суд першої інстанції послався на показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вони надали в судовому засіданні.
Протокол від 27.06.2017 року і фототаблиця до нього, відповідно до яких в ході огляду місця події біля будівлі хлібного магазину «Хлібозавод Салтівський», розташованого по вул. Китаєнка, 10 в м. Харкові, був виявлений розкладний ніж з ручкою чорного кольору із надписом на лезі «Східний Корпус».

Протокол проведення слідчого експерименту від 20.07.2017 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_10 показав обставини нападу на нього ОСОБА_9 вранці 27.06.2017 р. Данні отримані під час слідчого експерименту узгоджуються з показаннями потерпілого.
Протоколи впізнання та фототаблиці до них від 12, 13 липня 2017 року, в яких зафіксовано, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 впізнали за фото ОСОБА_9 , як особу, яка 27.06.2017 року напала на ОСОБА_10 із застосуванням ножа.
Висновок товарознавчої експертизи від 20.07.2017р., згідно з яким вартість мобільного телефону Nокіа 105, належного потерпілому, на момент вчинення злочину, складає - 215 грн.

Зазначені показання потерпілого, свідків, письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_9 напав на потерпілого саме з метою заволодіння його майном, а позицію обвинуваченого розцінює як захисну.
Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника в частині безпідставного посилання у вироку на окремі докази.
Так, в оскаржуваному вироку суд першої інстанції послався на речові докази: мобільний телефон Nокіа 105, що належить потерпілому ОСОБА_10 ; розкладний ніж з ручкою чорного кольору із надписом на лезі «Східний Корпус»; відеозапис з камер відеоспостереження магазину «АТБ», розташованого за адресою: пр. Новобаварський, 77, в м.Харкові.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції вказані речові докази в судовому засіданні не оглядалися, відтворення відеозапису виявилося неможливим.
Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте, всупереч вказаним вимогам кримінального процесуального закону, суд послався у вироку на зазначені речові докази, безпосередньо не дослідивши їх в судовому засіданні.
Таким чином, колегія суддів визнає необґрунтованим посилання районного суду на вказані речові докази, у зв`язку з їх не дослідженням в судовому засіданні, та виключає посилання на них з оскаржуваного вироку суду.
Але інші наведені у вироку докази дають підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції у винуватості обвинуваченого в інкримінованому злочині.
Колегією суддів перевірені й інші доводи апеляційної скарги захисника, при цьому такі доводи є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Посилання захисника на ненадання доступу до матеріалів досудового розслідування та доказів є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.
Так, на аркуші 105 тому №2 справи міститься протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 24.07.2017 року, згідно з яким ОСОБА_9 в присутності захисника ОСОБА_7 ознайомився з матеріалами розслідування, про що він власноручно зазначив. Скарг та зауважень з цього приводу від сторони захисту не надходило.
Позиція захисника ОСОБА_8 щодо фальсифікації органом досудового слідства зазначеної процесуальної дії через те, що у протоколі не зазначена кількість аркушів у томі №1 кримінального провадження, з якими ознайомився підозрюваний, є неприйнятною.
З цього приводу захисник ОСОБА_7 в апеляційному суді зазначила, що ОСОБА_16 дійсно ознайомлювався з матеріалами досудового розслідування без обмежень у часі, том справи був прошитий, пронумерований, мався опис матеріалів.
Крім того, вона зробила фотокопії письмових доказів, в зв`язку з чим ознайомлення з наданими матеріалами тривало незначний час.
Як убачається із засобів фіксації судового розгляду ні захисник, ні обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції не заявляли клопотань про визнання доказів недопустимими з приводу не відкриття їх.
Отже, апеляційна вимога захисника про визнання недопустимими докази через не надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а саме: протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 20.07.2017р.; протоколу огляду місця події від 27.06.2017р. та фототаблиця до нього; протоколу впізнання за фото свідком ОСОБА_11 від 13.07.2017р.; протоколу впізнання за фото свідком ОСОБА_12 від 12.07.2017р. є безпідставною.
Стосовно доводів захисника ОСОБА_8 щодо невірного відображення у вироку показань свідків, неможливість підтвердження цими показаннями вини обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.
Вивченням звукозапису показань свідка ОСОБА_11 в суді першої інстанції від 06.12.2017 року встановлено, що зміст її показань у вироку суду першої інстанції відображено вірно.
Свідки ОСОБА_13 (охоронець супермаркету «АТБ»), ОСОБА_14 (інспектор патрульної поліції) дійсно не були очевидцями подій розбійного нападу, а тому посилання суду, що їх показання, за змістом, аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 помилкове.
Разом з тим, ці свідки показали суду про те, що зі слів потерпілого їм відомо, що обвинувачений напав на нього з ножем з метою заволодіння майном телефоном.
Суд, згідно з вимогами ч.2 ст.97 КПК України, обґрунтовано визнав ці докази допустимими.
Вимога захисника про визнання недопустимими усіх доказів за участю свідка ОСОБА_12 у зв`язку з тим, що вона не була допитана в судовому засіданні також є необґрунтованою, оскільки суд у вироку не посилається на її показання.
Що ж стосується проколу впізнання та фототаблиці до нього від 12 липня 2017 року, згідно з яким свідком ОСОБА_12 впізнано за фото ОСОБА_9 , як особу, яка 27.06.2017 року, напала на ОСОБА_10 із застосуванням ножа, то цей доказ досліджувався судом безпосередньо і підстав вважати його недопустимим немає.
Вищевказані обставини спростовують доводи апеляції захисника про недоведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, в даній частині, скарга задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вказує на наступне.
ОСОБА_9 раніше судимий вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2017 року за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в розмірі 8500 гривень, даний штраф не сплачено. Злочин за даним кримінальним провадженням скоєно 27.06.2017 року, тобто в період відбування покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Всупереч вказаним положенням Закону, районний суд не призначив покарання за сукупністю вироків, що свідчить про порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, та відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409, ст.413, п.2 ч.1 ст.420 КПК є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та постановлення вироку апеляційного суду.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора, в даній частині, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Апеляційним судом перевірені доводи апеляції прокурора про необхідність призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, при цьому встановлено наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких, прийняв до уваги суспільну небезпечність кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, має місце реєстрації та постійного проживання, за яким характеризується задовільно, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст.67 КК України, районний суд визнав вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про справедливість призначеного покарання, судова колегія також враховує, що обвинувачений вчинив злочин через два місяця після ухвалення щодо нього попереднього вироку, а також те, що він вчинив злочин щодо особи з явними вадами здоров`я, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.
Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги надані під час апеляційного розгляду справи відомості, що характеризують особу обвинуваченого. З характеристики від 26.02.2018 року, підписаної народним депутатом України ОСОБА_17 , характеристики від 25.02.2018 року, підписаної народним депутатом України ОСОБА_18 , характеристики від 15.03.2018 року, підписаної начальником штабу ГО «ТСЗСУТВМФ «Цивільний корпус «Азов» ОСОБА_19 вбачається, що обвинувачений зарекомендував себе з позитивного боку, є врівноваженою, цілеспрямованою, відповідальною особою з активною громадянською позицією та який став на захист територіальної цілісності та недоторканості України, надавав волонтерську допомогу.
З урахуванням викладеного колегія суддів не вважає, що призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим через м`якість і погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.187 КК України.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченого надмірно м`якого покарання є непереконливими, спростовуються викладеними у вироку районного суду та даному вироку обставинами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Колегія суддів відмічає, що у вироку суду першої інстанції невірно вказаний рік народження потерпілого ОСОБА_10 , як 1937, тоді як згідно з копією паспорту вказаної особи, що міститься в матеріалах провадження (том 2 арк.18), він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена описка має бути усунена судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 379 КПК України.

Також, у вироку вказано, що ОСОБА_9 є неодноразово судимий.
Зокрема:
- 26.06.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 03.09.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі;
30.03.2015 року Харківським районним судом Харківської області кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Колегія суддів встановила, відповідно до положень ст.89 КК України, ОСОБА_9 має одну попередню судимість за вирокомЖовтневого районного суду м.Харкова від 03.05.2017 року.
З огляду на вказані обставини, вирок районного суду, в даній частині, підлягає зміні і посилання на інші, ніж зазначено в ухвалі, судимості підлягають виключенню з вироку.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, у зв`язку з не призначенням остаточного покарання ОСОБА_9 за правилами ч.1 ст.71 КК України та постановлення вироку апеляційного суду в цій частині.

Також, оскаржуване судове рішення підлягає зміні.
Із вироку підлягають виключення: посилання районного суду на докази, що не досліджувалися в судовому засіданні, наявність певних судимостей у обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та захисника задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.
Постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.187 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2017 року до покарання за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.
Відповідно до з ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Змінити цей же вирок і виключити із нього посилання на речові докази:
-мобільний телефоном Nокіа 105, що належить потерпілому ОСОБА_10 ;
-розкладний ніж з ручкою чорного кольору із надписом на лезі «Східний Корпус»;
-відеозапис з камер відеоспостереження магазину «АТБ»;
-вказівки на наявність у ОСОБА_9 судимостей, окрім судимості за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2017 року.
В решті вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя

Судді: