АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження №0000268 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, з повною вищою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , до затримання працюючого дільничним інспектором сектору ДІМ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 357 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 357 КК України та на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 357 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що є його власністю та відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_7 позбавлено спеціального звання «капітан» міліції».
В частині обвинувачення за ч.2 ст. 146 КК України ОСОБА_7 був виправданий на підставі п.2 ч.1 ст. 284, п.3 ч.1 ст. 373 КПК України за відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник адвокат ОСОБА_6 та прокурор у провадженні подали апеляційні скарги.

Під час апеляційного розгляду справи захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні 20.09.2018 року заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, обґрунтовуючи його тим, що оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому він має процесуальний статус обвинуваченого і до нього мають застосовуватись положення ст.ст. 197, 203 та 331 КК України.

Вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку клопотання заявленого його захисником щодо зміни обраного йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який; думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 , посилаючись на відсутність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу; перевіривши матеріали кримінального провадження №0000268, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 357 КК України та йому призначено покарання за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки та ч.2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що є його власністю та відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_7 позбавлено спеціального звання «капітан» міліції».

В частині обвинувачення за ч.2 ст. 146 КК України ОСОБА_7 був виправданий на підставі п.2 ч.1 ст. 284, п.3 ч.1 ст. 373 КПК України за відсутністю в його діях складу даного злочину.

Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту - з 17.01.2015 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року, ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 17.01.2015 року по 27.07.2017 року у строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

В апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, які є аналогічними за змістом та вимогами, ставиться питання про скасування оскаржуваного вироку Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року та закриття кримінального провадження №0000268 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 357 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, просить скасувати вирок Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року, ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 357, ч.2 ст. 146 КК України та призначити йому остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, що є його власністю та позбавленням ОСОБА_7 спеціального звання «капітан міліції» згідно ст. 54 КК України, а в решті вирок суду залишити без зміни.

Таким чином, оскільки у поданих стороною захисту апеляційних скаргах ставиться питання про скасування вироку відносно ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, а в апеляційній скарзі прокурора у провадженні ставиться питання про скасування вироку в частині виправдання ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та постановлення апеляційним судом свого вироку, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 357, ч.2 ст. 146 КК України та за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, що відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 404 КПК України фактично виключає можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суворішого ніж того, про яке ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання №838-VІІІ від 26.11.2015 року, (надалі Закон), у разі, якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.

За наведеного, оскільки санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає максимальну межу покарання 10 років позбавлення волі, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 не може бути звільнений з під варти на підставі вказаного Закону, проте враховуючи ці обставини, а також те, що в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про призначення обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців, колегія суддів, з огляду на приписи ст. 404 КПК України вважає за можливе змінити обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 331, 404, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- повідомляти суд про зміну місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному
кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3