Справа № 461/5494/15
Провадження № 1-кп/206/353/18
У Х В А Л А

06.09.2018року Колегія суддів Самарського районного суду м. Дніпропетровська у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000062 від 26.03.2015 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З Апеляційного суду Дніпропетровської області до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2018 року призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні головуючий-суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід у вказаному кримінальному провадженні, мотивуючи це тим, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, наявні певні обставини, які викликають сумнів у її неупередженості.

В заяві про самовідвід зазначено, що суддя ОСОБА_1 являється тимчасово переміщеною особою із зони АТО і відповідно до указу Президента України № 82/2015 від 14 лютого 2015 року переведена на роботу на посаду судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з неможливістю відправлення правосуддя на тимчасово окупованій території терористичною організацією «Донецька народна республіка».

До зазначеного Указу ОСОБА_1 обіймала посаду судді Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької області.

На теперішній час територія міста Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією терористичною організацією «Донецька народна республіка» («ДНР»). У вказаному місті залишається її нерухоме майно.

Обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується сприяння діяльності терористичній організації під назвою «Донецька народна Республіка», шляхом передачі відомостей про переміщення, дислокацію, місця тимчасового розташування особового складу, озброєння та військової техніки антитерористичної операції на території Донецької області, що призводить до загибелі особового складу, ураження військової техніки сил АТО, загибелі мирного населення, ураження та руйнування об`єктів життєзабезпечення, а також інших тяжких наслідків.

При розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за участю судді ОСОБА_1 існують реальні ризики загрози її майну та вірогідність спроб тиску на суддю ОСОБА_1 , що може вплинути на її неупередженість.

На даний час існують факти затримання на території Донецької та Луганської областей суддів, які тепер працюють в судах, розташованих на території, підконтрольній Україні, факти їх насильницького утримання та впливу на них органами так званої «ДНР» та «ЛНР», а також факти погроз їх родичам.

З метою попередження виникнення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_1 , нею заявлено самовідвід у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 .

Обвинувачений підтримав самовівід головуючого.

Прокурор та захисник обвинуваченого не заперечували проти задоволення заяви судді про самовідвід.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, шляхом голосування, прийшов до таких висновків.

Відповідно до п. 4 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст. 2ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод також закріплює вказані вище принципи.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Положення зазначеної статті Кодексу суддівської етики випливають з принципу обєктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, відповідно до якого суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Крім того, відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом…, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Право на розгляд справи безстороннім судом є гарантією права на справедливий судовий розгляд.

Так, в рішенні «Мироненко і Мартенко проти України» (10.03.2010), зазначено наступне: «згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст. 6 Конвенції, за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь - яких сумнівів у його безсторонності…».

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_1 при розгляді даного кримінального провадження та з метою його об`єктивного розгляду, суд вважає необхідним задовольнити заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 80, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 про самовідвід щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України- задовольнити.

Передати кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи з метою заміни члена колегії суддів, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3