АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/818/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1, 2 ст.358 КК України
УХВАЛА
Іменем України

31 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченої - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2017р. щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.190, ч.ч.3, 4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.3 ст.365-2, ч.ч.1, 3 ст.358 КК України; ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_13 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України; ОСОБА_14 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України та ОСОБА_15 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України повернути прокурору відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 .

Приймаючи вказане рішення районний суд послався на те, що в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить викладу конкретного суб`єктивного відношення обвинуваченої ОСОБА_11 до наслідків кримінальних правопорушень, не викладено причинного зв`язок між діями обвинуваченої та наслідками, які настали; не розкрита повно форма вини та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченої.

Крім того, не зазначені жодні фактичні обставини, за яких обвинувачена ОСОБА_11 досягала попередньої домовленості з іншими співучасниками злочину та розподіляла ролі у ньому, не наведено жодних обставин, які підтверджують охопленість дій обвинуваченої спільним з іншими співучасниками злочину наміром заволодіти квартирою АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, суд першої інстанції вбачає певні розбіжності щодо часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Так, спочатку зазначено, що «… ОСОБА_11 07.08.2015 року о 19.17…», а далі за текстом прокурор вже зазначає, що ці самі дії здійснювались ОСОБА_11 у період часу з 18.00 по 19.17.

Разом з цим, в обвинувальному акті потерпілим зазначено лише ОСОБА_16 , процесуальний статус Харківської міської ради не визначений.

В порушення п.2 ч.1 ст.291 КПК України в обвинувальному акті зазначені анкетні відомості, які не відповідають даним про особу ОСОБА_11 , а саме прокурором зазначено, що «обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000019 від 13.02.2015р., за підозрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 …».

Між тим, згідно з паспортними даними ОСОБА_11 , остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування в хронологічному порядку не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування, а також не зазначено їх реквізити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що вважає висновки суду необґрунтованими, а оцінка фактичних обставин на цій стадії є неприпустимою. Тож суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому апелянт просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Решту недоліків апелянт вважає звичайною опискою яка не перешкоджає призначенню справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію сторони захисту, які вважали, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає у задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Як вбачається зі змісту ухвали, суд вдався в аналіз деталізації обставин вчинення злочинів, що не передбачено на цій стадії процесу. З приводу тих недоліків які зазначені в ухвалі суду першої інстанції як порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України то колегія суддів вважає їх такими, що не перешкоджають призначенню судового розгляду оскільки відповідно до ст.338 КПК України прокурор має можливість змінити обвинувачення в суді у будь-який бік.
Отже апеляція прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з ти вказані судом першої інстанції інші порушенні, які за висловом прокурора носять характер технічних помилок та описок, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для повернення прокурору з наступних підстав.

Так, в обвинувальному акті дійсно в назві зазначено «…за підозрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т.1 а.с.2) проте далі на тому ж аркуші при встановленні ОСОБА_11 зазначено, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тож зазначена описка носить явний характер і не ставить під сумнів особу якій висунуте обвинувачення.

Не відображення всіх процесуальних рішень прийняті в ході досудового розслідування в хронологічному порядку не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору оскільки такої вимоги немає в ст.291 КПК України, яка вимагає лише у п.1 ч.4 вказаної норми реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України тож вимоги суду щодо зазначення в реєстрі матеріалів досудового розслідування в хронологічному порядку всіх процесуальних рішень, прийнятих в ході досудового розслідування не відповідають наведеній нормі.

Отже, колегія суддів вважає зазначені у рішенні суду недоліки такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України, оскільки вони суперечать ч.4 ст.22, п.п.13-15 ч.2 ст.36, ч.1 ст.291 КПК України, згідно яких звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді покладається на прокурора, який відноситься до сторони обвинувачення.

Відповідно до ч.6 тієї ж норми суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції вищенаведені порушення є істотними, які відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2017р. щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді