Єдиний унікальний номер справи 274/5090/16-к
Провадження №1-кп/0274/127/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000091 від 29 вересня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшанка Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зі слів працюючого неофіційно на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в :

В серпні 2014 року ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 року № 103 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на механіка-водія 6 обслуги 2 протитанкового артилерійського взводу 5 протитанкової артилерійської батареї 2 протитанкового артилерійського дивізіону.
Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, шо військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11. 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати га зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.
Реалізуючи задумане, 22 серпня 2014 року о 08 год. 00 хв. військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12. 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд до 29 вересня 2016 року.
29 вересня 2016 року ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Житомирського гарнізону.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю, щиро розкаявся. Суду повідомив, що дійсно був призваний для проходження військової служби через ІНФОРМАЦІЯ_2 . Служити його направили до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 . 22 серпня 2014 року він без поважних причин самовільно залишив військову частину. При цьому нікого з командування не попередив, дозволу не отримував. Весь час проводив вдома на власний розсуд. Повернувся до військової частини 29 вересня 2016 року.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечив обвинувачений, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При визначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, по місцю проходження служби характеризувався негативно, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, зі слів працює неофіційно на будівництві, проживає за місцем реєстрації, по місцю проживання характеризується посередньо, за час військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 за медичною допомогою до медичного пункту не звертався, в період з 22.08.2014 року за медичною допомогою до КНП "КДЦ" Голосіївського району м. Києва не звертався, меддопомогу в травмпункті не отримував, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи обставину, що пом"якшує покарання обвинуваченому, особу винного, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб не накладався.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винуватим ОСОБА_4 , у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1