Справа № 461/968/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/651/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 по матеріалах клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Пісочна, Миколаївського району Львівської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.28 ч.3 ст.365, ч.1 ст.119 КК України, а саме у тому, що він, працюючи на посаді інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання - лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою, і маючи право на застосування поліцейських превентивних заходів та заходів примусу, 09 лютого 2018 року, перебуваючи на службі та при виконанні службових обов`язків, діючи у групі із співробітниками працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 умисно перевищив свої службові повноваження, тобто вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, які спричинили для потерпілого ОСОБА_14 тяжкі наслідки у виді смерті.

Під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 продовжено до 04 жовтня 2018 року строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який полягає у забороні в період з 22.00 год. до 06.00 год. залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду його місце проживання АДРЕСА_1 . Цією ж ухвало продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_7 , а саме:

-прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники підозрюваного ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких вказують на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу. Так, апелянт ОСОБА_8 звертає увагу на те, що досудове розслідування щодо ОСОБА_7 проводиться слідчим відділом прокуратури, хоча з 20 листопада 2017 р. такі повноваження в органів прокуратури відсутні і за законом належать Державному бюро розслідувань. Крім цього, заступником Генерального прокурора України визначено підслідність кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за слідчим відділом Прокуратури Тернопільської області, яка з власної ініціативи та з порушенням вимог процесуального закону передоручила проведення досудового розслідування Прокуратурі Львівської області. За таких обставин посадові особи останньої не уповноважені проводити досудове слідство і звертатися з будь-якими клопотаннями у справі, в тому числі і щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного підозрюваному. На переконання адвоката, слідчий суддя безпідставно не врахував цих застережень, адже порушення правил підслідності потягнуло за собою порушення слідчим суддею, який задоволив відповідне клопотання прокурора, правил територіальної підсудності. Як стверджує захисник ОСОБА_8 , розгляд клопотання уповноважений здійснювати виключно слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, тобто за місцем розташування Прокуратури Тернопільської області, якій згідно постанови заступника Генерального прокурора України доручено проведення досудового розслідування щодо ОСОБА_7 . Крім цього, як зазначає апелянт, внесення і розгляд клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відбулось після закінчення встановлених строків досудового слідства, наявна постанова про їх продовження є формальною, ухваленою з порушенням закону, за ініціативою не уповноваженого на те суб`єкта і без ознайомлення сторони захисту. Слідчий суддя суду першої інстанції безпідставно не взяв ці обставини до уваги, внаслідок чого постановив незаконне рішення. Адвокат ОСОБА_8 також наголошує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є абсолютно необґрунтованою, адже в ній не міститься аргументів, які б підтверджували обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, а також вказівки на конкретні ризики, які дають підстави для продовження дії запобіжного заходу. Крім цього, в апеляції вказується про порушення строків подання прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу до суду, невірне зазначення в ухвалі дати внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, невирішення слідчим суддею заявлених стороною захисту клопотань, не дослідження характеризуючих даних на підозрюваного. З огляду на це адвокат ОСОБА_8 вважає, що оскаржувана ухвала не може залишатися в силі, а тому просить її скасувати і постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

У свою чергу, адвокат ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі наголошує на недоведеності прокурором тих обставин, на які він посилається, як на підставу для продовження строку дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу. На її думку, клопотання містить лише загальні посилання на наявність певних ризиків, однак такі нічим не підтверджені. Крім того, як стверджує захисник, прокурор не довів того, що більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти наявним ризикам. Також апелянтом звертається увага на те, що досудове розслідування у справі є довготривалим, ефективність слідства низькою. Про це вказує хоча б той факт, що усі основні докази здобуті ще до оголошення підозри. Продовження досудового слідства і необхідність проведення додаткових слідчих дій не може вважатися безумовною підставою для продовження дії запобіжного заходу. Адвокат наголошує, що слідчим суддею не взято до уваги характеризуючи дані про особу ОСОБА_7 , а саме те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, добру репутацію, працює, позитивно характеризується, навчається у вищому учбовому закладі, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, умов попередньо обраного запобіжного заходу не порушував. Також апелянт наполягає на тому, що при розгляді відповідного клопотання було порушено право на захист, адже ОСОБА_7 отримав копію такого клопотання лише 03 серпня 2018 р., а його захисники взагалі не отримали, чим були позбавлені можливості подати обґрунтовані заперечення. Адвокат ОСОБА_9 підтримує думку захисника ОСОБА_8 про порушення правил підслідності і підсудності при внесенні і розгляді слідчим суддею клопотання прокурора стосовно продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу. А тому, вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 уточнила апеляційні вимоги, зазначивши, що просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, а клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу повернути прокурору.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 , які подані апеляційні скарги підтримали, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 задоволенню з таких підстав.

При прийнятті рішення слідчий суддя суду першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не були.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що 09 лютого 2018 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України, та визначено, що проведення досудового розслідування доручено слідчому відділу прокуратури Львівської області.

07 травня 2018 року ОСОБА_7 інспектору взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України.

Ухвалю слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2018 року зазначену ухвалу слідчого судді скасовано та застосовано щодо ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання з 22.00 год. до 00.00 год.

25 травня 2018 року постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_15 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2018 за ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 119 КК України, доручено здійснювати слідчому відділу прокуратури Тернопільської області.

Необхідність доручення проведення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування заступник Генерального прокурора мотивував необхідністю забезпечення об`єктивності та ефективності слідства. Тобто, процесуальним рішенням вищестоящого прокурора - заступника Генерального прокурора було змінено територіальну підслідність кримінального провадження № 0000050, й визначено підслідність у цьому провадженні за слідчим відділом прокуратури Тернопільської області.

06 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, який діяв у межах своєї територіальної юрисдикції, частково задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу - домашнього арешту.

18 липня 2018 року прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_16 прийнято постанову про визначення територіальної підслідності у кримінальному провадженні № 0000050 за слідчим управлінням прокуратури Львівської області та прийнято рішення про скерування матеріалів кримінального провадження № 0000050 до прокуратури Львівської області.

Супровідним листом начальника Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань ОСОБА_17 від 31.07.2018 за № 15/3-30656-18 кримінальне провадження № 0000050 у 6 томах надіслано першому заступнику прокурора Львівської області ОСОБА_18 для організації подальшого розслідування.

03 серпня 2018 року прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2018 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 04 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша статті 4 КПК України визначає дію Кодексу в просторі, тобто, що кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення злочину.

Згідно з ч.2 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення (територіальна підслідність).

Підслідність це врегульована законом сукупність ознак кримінального провадження, на підставі яких конкретне кримінальне провадження підлягає розслідуванню тим чи іншим органом досудового розслідування. Саме правила про підслідність обумовлюють правильний розподіл кримінальних проваджень як між окремими органами досудового розслідування, так і між окремими підрозділами в одному органі досудового розслідування.

Отже, згідно з територіальною підслідністю визначається питання про те, слідчий якого саме адміністративного району (області) повинен розслідувати кримінальне правопорушення. Тобто провадження розподіляються між однойменними ланками органів досудового розслідування з урахуванням їхньої територіальної юрисдикції.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування. Дана норма закону визначає повноваження процесуального прокурора щодо визначення (зміни) підслідності у кримінальному провадженні, однак такими повноваженнями він наділений лише в межах своєї територіальної юрисдикції.

Згідно з ч.5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Відповідно до ч.5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000050 процесуальним рішенням заступника Генерального прокурора було доручено проведення досудового розслідування слідчому відділу прокуратури Тернопільської області, а тому змінити рішення заступника Генерального прокурора щодо підслідності конкретного кримінального провадження може Генеральний прокурор (в.о. Генерального прокурора) чи Перший заступник Генерального прокурора.

Отже, прокурор у кримінальному провадженні №0000050 прокурор відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_16 не був наділений процесуальними правами щодо зміни територіальної підслідності даного кримінального провадження, яка була визначена вищестоящим прокурором, а тому процесуальне рішення прокурора ОСОБА_16 від 18 липня 2018 року не узгоджується з вимогами закону та суперечить змісту ст.ст. 36, 218 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Частиною третьою статті 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

У зв`язку з цим апеляційний суд звертає увагу на те, що начальник департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань ОСОБА_17 , приймаючи 31 липня 2018 року рішення про надіслання матеріалів кримінального провадження № 0000050 першому заступнику прокурора Львівської області ОСОБА_18 для організації подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, не дотримався вимог ч.3 ст. 110 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема й щодо запобіжного заходу, на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, виходячи із змісту вимог ст.ст. 132, 218 КПК України, прокурор першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 не наділений повноваженнями у кримінальному провадженні № 0000050 звертатись до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 .

Розглядаючи клопотання прокурора ОСОБА_6 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова на ці обставини увагу не звернув і розглянув дане клопотання з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ст. 412 КПК, порушення правил підсудності при розгляді справи є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке у будь-якому разі тягне за собою скасування судового рішення.

Згідно ст. 409 КПК, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Так як ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через порушення правил підсудності, то питання про наявність чи відсутність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не досліджує, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу домашнього арешту слід повернути прокурору ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 задоволити повністю, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2018 року про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту скасувати, а матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_7 , повернути прокурору ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4