Провадження № 1-кс/331/3989/2018
Справа № 331/4675/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001765 від 05 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2018 року, слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , звернулася з клопотанням до слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0001765 від 05 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, шляхом його направлення на адресу суду засобами поштового зв`язку.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що 04.08.2018 р. до Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що під час перевірки транспортного засобу «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , співробітниками сервісного центру МВС України в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Фортечна, буд. № 2 В, виявлено, що ідентифікаційний номер шасі (кузова) піддавався зміненню, шляхом механічного видалення фрагменту номерної деталі кузову.
04.08.2018р. в ході огляду місця події ділянки місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. № 2-В, виявлено та вилучено транспортний засіб «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Вказана подія була зареєстрована в ЄРДР під №0001765 від 05 серпня 2018 року.
На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування виникла необхідність у накладення арешту на транспортний засіб OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , з метою проведення судово-криміналістичної експертизи, а також з метою недопущення знищення або руйнування транспортного засобу OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно ст. 98 КПК України є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом, а отже виступає речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Накладення арешту на вищевказане майно сприятиме проведенню повного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування, призначення відповідних судових експертиз та унеможливить знищення доказів по даному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, просить слідчого суддю накласти арешт на транспортний засіб OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які були вилучені 04 серпня 2018 року в ході проведення огляду місця події біля буд. № 2-В по вул.. Фортечній в м. Запоріжжі.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучене майно не заперечує, але просить суд одночасно із вирішенням питання про накладення арешт на зазначене майно вирішити питання щодо його передачі йому на відповідальне зберігання з покладенням відповідних обов`язків.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте засобами телефонного зв`язку повідомила про неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку з участю у судовому засіданні по іншому кримінальному провадженню.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор належним чином повідомлялася про розгляд скарги, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення всіх учасників процесу, кожного в окремості, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що 04.08.2018 р. до Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що під час перевірки транспортного засобу «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , співробітниками сервісного центру МВС України в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Фортечна, буд. № 2 В, виявлено, що ідентифікаційний номер шасі (кузова) піддавався зміненню, шляхом механічного видалення фрагменту номерної деталі кузову.
04.08.2018р. в ході огляду місця події ділянки місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. № 2-В, виявлено та вилучено транспортний засіб «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Вказана подія була зареєстрована в ЄРДР під №0001765 від 05 серпня 2018 року.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. ( ч.2 ст. 170 КПК).

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами, серед іншого, є речові докази, документи.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Як встановлено ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Документи є речовими доказами, якщо вони містять перелічені вище ознаки.

Враховуючи, що по відношенню вилучених під час проведення огляду у встановленому порядку речей, існує сукупність правових підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом протиправної діяльності, подальше проведення слідчих дій з ним не виявляється за можливе без застосування тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном тобто арешту, як це передбачено ст.170 КПК України.

На підставі пояснень слідчого та матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучене 04.08.20018р. під час проведення огляду є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту, переліченого в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 2, 3 ст. 170 КПК України.

Не накладення арешту на зазначене майно може призвести до можливих їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, що, в свою чергу, унеможливить проведення слідчим повного та об`єктивного досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню.

Так, згідно абзацу 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Також, окрім зазначеного, правовою підставою для арешту майна, є передбачені п. 2, 3 ч.3 ст. 132 КПК України загальні правила застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме:

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. Вказані грошові кошти будуть використані як доказ у даному кримінальному провадженні, оскільки є матеріальними об`єктами, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та місять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

- може бути виконане завдання кримінального, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. Вказані речі та документи забезпечать швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження, відповідно до завдання кримінального провадження.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки воно не несе інформації та не є речами, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказані предмети є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Одночасно, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання власника майна щодо передачі тимчасово вилученого майна йому на відповідальне зберігання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.6 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно копії технічного паспорту серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , а тому має відповідні права, визначені КПК України, у зв`язку з чим йому може бути передано вказаний автомобіль на відповідальне зберігання.

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна - автомобіля марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на яке накладено арешт за ст. 388 КК України.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0001765 від 05 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які були вилучені 04 серпня 2018 року в ході проведення огляду місця події - ділянки місцевості біля буд. № 2-В по вулиці Фортечній у м. Запоріжжя.

Передати автомобіль «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які були вилучені 04 серпня 2018 року в ході проведення огляду місця події - ділянки місцевості біля буд. № 2-В по вулиці Фортечній у м. Запоріжжя, на відповідальне зберігання особі власникові - ОСОБА_6 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України - за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на який накладено арешт.
Доручити виконання ухвали в цій частині слідчому СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0001765 від 05 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

10.08.2018