Справа № 460/392/17
Провадження №1кп-460/543/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря- ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в місті Яворові угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000274 від 24 жовтня 2016 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт.Квасилів Рівненської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, з вищою освітою, який проходить військову службу на посаді командира інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ), у військовому званні «капітан», раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою протиправного особистого збагачення, шляхом отримання неправомірної вигоди для себе, будучи службовою особою наділеною організаційно - розпорядчими обов`язками, перебуваючи на посаді командира інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ) у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також вимог Положення «Про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», 14.10.2016року з власного телефону мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 зателефонував на номер мобільного оператора ПрАТ «Vodafone» НОМЕР_4 , який використував військовослужбовець ОСОБА_6 та повідомив йому, що у зв`язку із звільненням з військової служби у запас, ОСОБА_6 зобов`язаний, здати йому, закріплену за ним спецтехніку, зокрема ПТС-2.

Крім цього, наголосив на те, що для швидкої та успішної здачі - приймання вказаної техніки та не створення штучних перешкод під час підписання ним акту якісного стану техніки він повинен надати йому, неправомірну вигоду у сумі 8 000 грн. на що ОСОБА_6 погодився.

16.10.2016р. ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_4 та повідомив йому про готовність надати частину неправомірної вигоди у сумі 4 000 грн., а решту суми запропонував передати після отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з демобілізацією. Під час вказаної розмови, ОСОБА_4 погодився на пропозицію ОСОБА_6 та повідомив, що першу частину грошової винагороди необхідно передати через військовослужбовця за контрактом молодшого сержанта ОСОБА_7

17.10.2016р. капітан ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, з власного телефону, зателефонував на номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , яким користується молодший сержант ОСОБА_7 та повідомив останньому про те, що молодший лейтенант ОСОБА_6 надасть йому грошові кошти у сумі 4 000 грн., які він повинен передати ОСОБА_4 . Проте, яке походження вказаних грошових коштів та в який спосіб їх необхідно передати не повідомив.

У той же день, близько 16.30 год. ОСОБА_6 надав грошові кошти у сумі 4000 грн. молодшому сержанту ОСОБА_7 , який одразу ж, повідомив про це ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими обов`язками, зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи на посаді командира інженерно-технічної роти групи інженерно-технічного забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди, 26.10.2016р. близько 17.07 год. з номеру мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 зателефонував на номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Lifecell НОМЕР_6 , який використовує ОСОБА_6 та повідомив останньому, що другу частину грошової винагороди у сумі 4000 грн., в такий же спосіб, необхідно надати ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_4 під час телефонної розмови з ОСОБА_7 повідомив останнього про те, що ОСОБА_6 в черговий раз надасть йому, грошові кошти у сумі 4 000 грн., які ОСОБА_7 27.10.2016 разом з попередньо отриманими грошима, загальною сумою 8000 грн. повинен надіслати на його картковий, банківський рахунок.

У той же день, близько 18.00 год. ОСОБА_4 з номеру оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 надіслав SMS -повідомлення на номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , який використовує ОСОБА_7 з картковим, банківським рахунком № НОМЕР_7 AT «ПриватБанк», про те, що 27.10.2016 року близько 09.40 год. ОСОБА_4 , шляхом використання терміналу самообслуговування банку AT «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. І. Франка, 4а, одержав на власний картковий, банківський рахунок № НОМЕР_7 AT «ПриватБанк» неправомірну вигоду у розмірі 8000 гривень, за сприяння в успішній здачі -приймання спецтехніки техніки ПТС -2, яка закріплена за ОСОБА_6

31.10.2016 близько 11.00 год. під час особистого обшуку ОСОБА_4 та його затримання, правоохоронними органами вилучено банківську картку для виплат «Mastercard» AT «ПриватБанк» з № НОМЕР_7 , на яку 27.10.2016 надійшли грошові кошти, тобто неправомірна вигода у сумі 8 000 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в одержані службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

26.01.2017 року до Яворівського районного суду Львівської області надіслано обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та угода про визнання винуватості, укладена між старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні заступником військового прокурора Львівського гарнізону старшим майором юстиції ОСОБА_8 , якому на підставі ст.ст.36,37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000274 від 24.10.2017 року з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку за участю захисника ОСОБА_5 ..
За змістом даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України за обставин викладених в угоді.
Сторони угоди враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом"якшуючих обставин, а саме, беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, узгодили покарання передбачене санкцією ч.1 ст.368 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Обвинувачений ОСОБА_4 погодився із запропонованим видом та мірою покарання.
З"ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено ч.ч.4,7 ст. 474 КПК України, положення які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачується особа, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений та його захисник не заперечили проти затвердження угоди. Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.
Вивчивши зміст обвинувального акту, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , яким слід затвердити угоду про визнання ним винуватості. Визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та санкції ч.1 ст.368 КК України. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 26.01.2017 року між сторонами кримінального провадження, а саме, старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні заступником військового прокурора Львівського гарнізону старшим майором юстиції ОСОБА_8 , якому на підставі ст.ст.36,37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000274 від 24.10.2017 року та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368ККУкраїни та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (одної тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень
Роз"яснити засудженому ОСОБА_4 про його обов"язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 26.01.2017 року та передбачену ст.389-1КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.
Роз"яснити засудженому ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.
Речові докази у справі, а саме:
- Банківську картку для виплат «Master Card» АТ «ПриватБанк» р/р « НОМЕР_7 », власником якої є ОСОБА_4 , яка відповідно до постанови старшого слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_9 від 01 листопада 2016 року, передана в кімнату зберігання речових доказів військової прокуратури Львівського гарнізону (м.Львів вул.Клепарівська, 20), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 ;
- Смартфон «MEIZU» L88IHLTE, власником якої є ОСОБА_4 , який відповідно до постанови старшого слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_9 від 01 листопада 2016 року, передано до кімнати зберігання речових доказів військової прокуратури Львівського гарнізону (м.Львів вул.Клепарівська, 20), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 ;
-Смартфони «Prestigio» cерії РАР4055 Duo, «Iphone» серії «4S», власником якої є ОСОБА_6 та смартфон «Lenovo» серії «І820» власником якої є ОСОБА_7 , які відповідно до постанови старшого слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_9 від 27 жовтня 2016 року, передано на зберігання власникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити у їх власності.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_10