Справа № 184/298/18
Номер провадження 1-кп/184/78/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000001 від 01.01.2018 року та №0000050 від 18.01.2018 року відносно обвинувачених:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хирів, Старосамбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-11.01.1996 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі;
-19.05.1999 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.86, ст.19, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 6 років позбавлення волі;
-31.07.2006 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі;
-19.09.2006 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.71 КК України приєднано не відбутий строк за вироком Орджонікідзевського міського суду від 31.07.2006 року, до відбуття 1 рік 6 місяців обмеження волі;
-24.03.2008 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк за вироком Орджонікідзевського міського суду від 19.06.2006 року у вигляді 6 місяців, остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі. Звільнився 19.10.2012 року умовно-достроково на не відбутий термін 1 місяць 1 день;
-16.04.2013 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
-30.09.2013 року Марганецьким міським судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 1 місяць за вироком Орджонікідзевського міського суду від 16.04.2013 року, до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
-19.12.2013 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст.198, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 6 місяців за вироком Марганецького міського суду від 30.09.2013 року, до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 06.09.2017 року звільнено по відбуттю покарання;
-15.02.2018 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого по договору, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
-12.07.2004 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 24.11.2007 року по відбуттю терміну покарання;
-18.09.2009 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавленя волі з випробувальним терміном 3 роки;
-28.01.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 рік 1 місяць за вироком суду від 18.09.2009 року, до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 09.07.2013 року умовно-достроково. Не відбутий термін 7 місяців 16 днів;
-19.03.2014 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий термін 6 місяців за вироком суду від 28.01.2011 року, до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 23.11.2016 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_7 -

ВСТАНОВИВ:
01.01.2018 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 знаходився біля будинку №52 по вул. Торговій в м. Покров Дніпропетровської області, де у них виник спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення телефонного кабелю, належного ПАТ «Укртелеком» з фасаду вказаного будинку.
В цей же день о 07 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний намір, переконавшись, що ніхто не бачить їх протиправних дій, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб, за допомогою раніше приготованих комбінованих плоскогубців відкусили від закріпленого на фасаді будинку №52 по вул. Торговій в м. Покров Дніпропетровської області телефонний кабель марки ТПП 10х2х0,4, належного ПАТ «Укртелеком», 3 відрізки довжиною по 19 метрів кожен. Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір ОСОБА_3 заліз на підвіконня квартири першого під`їзду зазначеного будинку та зрізав з фасаду вказані 3 відрізки телефонного кабелю. В цей час ОСОБА_4 , знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , реалізуючи спільний злочинний намір, змотував зірваний ОСОБА_3 телефонний кабель.
Протиправні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побачила мешканка будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_8 , яка зробила їм зауваження та вимагала припинити протиправні дії.
Почувши зауваження ОСОБА_8 ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , зрозуміли, що їх протиправні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна викриті зазначеною особою. В цей час у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний намір на відкрите викрадення телефонного кабелю, належного ПАТ «Укртелеком».
Реалізуючи спільний злочинний намір, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 01.01.2018 року о 07 год. 30 хв. відкрито викрали належні ПАТ «Укртелеком» 3 відрізки телефонного кабелю марки ТПП 10х2х0,4, довжиною по 19 метрів кожен, загальною довжиною 57 метрів, вартість яких, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №362-18 від 26.01.2018 року складає 419,52 грн.
Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, 18.01.2018 року приблизно о 00 год. 00 хв. в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходився біля житлового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_5 , де у останніх виник спільний злочинний намір, направлений на таємне викрадення металевих виробів з підвального приміщення вказаного будинку, належних TOB «Універсал-Сервіс ЛТД».

В той же день та час ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, реалізуючи спільний злочинний намір, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу, через відчинені двері незаконно проник до підвального приміщення будинку по АДРЕСА_5 . Знаходячись у підвальному приміщенні, ОСОБА_3 побачив чавунну каналізаційну трубу ЧК 100 довжиною 5 м, яка була підключена до системи каналізації будинку та пролягала через стіну з цегли. Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, ОСОБА_3 за допомогою кувалди почав розбивати стіну з цегли, щоб дістати чавунну каналізаційну трубу ЧК 100 довжиною 5 м, належну TOB «Універсал-Сервіс ЛТД», вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №489-18 від 05.02.2018 року становить 350 грн. 00 коп. Проте ОСОБА_3 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця через те, що був затриманий на місці вчинення злочину співробітниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у обвинувальних актах, визнав повністю та щиро розкаявся у вчинених злочинах. По обставинах кримінальних правопорушень надав показання, відповідно до яких зазначив, що у січні 2018р. він разом із ОСОБА_4 викрав 19 м. телефонних кабелів по вул. Торговій у м.Покров. Під час крадіжки вони були помічені мешканкою даного будинку, однак вони продовжили свої дії та викрали зазначене майно, яким у подальшому розпорядились на власний розсуд. Крім того зазначив, що у січні 2018р. він разом із ОСОБА_9 намагався викрасти із підвалу будинку по вул.Соборній у м.Покров чавунну каналізаційну трубу, однак вони були помічені співробітниками поліції та затримані. Зазначив, що збитки завдані ПАТ «Укртелеком» частково відшкодовані у процесі розгляду справи та просив його суворо не карати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, які викладені у обвинувальному акті, свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та надав показання про те, що у січні 2018р. він разом із ОСОБА_10 вирішили викрасти телефонні кабелі, які знаходились по вул..Торговій у м.Покров. У процесу вчинення вказаних дій вони були помічені мешканкою даного будинку, однак продовжили їх вчиняти. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд. Просить його суворо не карати та призначити покарання без його реального відбування, оскільки він у повній мірі усвідомив протиправність своїх дій та збитки, задані потерпілому у процесі розгляду справи частково відшкодовані.

Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують їх особи, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, а також у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочину.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та часткове відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не встановив.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів проти власності, стадію вчинення злочинів, один з яких є незакінченим замахом, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, враховуючи пом`якшуючі обставини щире каяття обвинуваченого та часткове відшкодування завданого збитку, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, яке належить відбувати реально, оскільки призначення саме такого виду покарання буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст..69 КК України суд не вбачає.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити відповідно до ч.1,4 ст.70 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст.75 КК України суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчиненого проти власності, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому злочині, частково відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, а тому вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від реального відбування призначеного йому покарання у відповідності до ст.75 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належать до тяжкого злочину вчиненого проти власності особи, повне визнання вини обвинуваченим протягом судового розгляду, його щире каяття у вчиненому, що підтверджується здійсненим ним відшкодуванням завданого потерпілому збитку, які в силу ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання особи за вчинений нею злочин, позитивні зміни в особистості обвинуваченого, проявлені під виховним впливом судового процесу, а саме працевлаштування обвинуваченого, що у свою чергу свідчить про готовність останнього до самоконтролю та правослухняної поведінки та вказує на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування призначеного судом покарання із іспитовим строком та покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже призначення саме такого покарання буде достатнім для виправлення винної особи, попередження ним нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Така позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Даючи оцінку позовним вимогам Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, завдані потерпілому Дніпропетровській філії ПАТ «Укртелеком» збитки частково відшкодовані у сумі 320 грн.
З огляду на наведене, зважаючи на визнання обвинуваченими заявленого цивільного позову у повному обсязі та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, цивільний позов Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» підлягає до часткового задоволення у сумі 99,52 грн.
Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

При вирішенні питання про речові докази, суд керується положенням ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України та ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
-за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року більш суворим, призначеного за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 15 лютого 2018 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укртелеком» (реквізити: р/р НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в м. Київ, МФО 380805) матеріальні збитки, завдані кримінальними правопорушеннями в загальному розмірі 99,52 грн.
Речові докази по справі, а саме:
-4 зрізи кабелів, які упаковано у сейф-пакети №3588969 та №3588970; плоскогубці, які упаковано у сейф-пакет №3588968; фрагмент кабелю з експериментальним слідом перекусу, який поміщено до сейф-пакет №3588967; рюкзак, вилучений у ОСОБА_4 , який знаходиться в поліетиленовому пакеті, які передано до камери схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили знищити;
-поліетиленовий мішок, у якому знаходяться три відрізки телефонних кабелів довжиною по 19 м. кожен, який переданий під схоронну розписку представнику потерпілого ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили залишити потерпілому.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000050, які передані до камери схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області буде вирішено при ухвалені рішення за наслідками розгляду виділеного кримінального провадження.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово трасологічної та судово товарознавчої експертиз в сумі 1430,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 572,00 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1