№ 336/2406/18
пр. № 1-кс/336/667/2018
УХВАЛА

Іменем України

08 травня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001570 від 05.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке є предметом викрадення в кримінальному провадженні № 0001570 від 05.05.2018 року.

У клопотанні зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.05.2018 року невстановлена особа намагалась таємно викрасти із під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 електролічильники, але свій умисел не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі.

В той же день вилучено предмети викрадення, а саме: електролічильник у кількості трьох штук, викрутка, пасатижі у кількості двох штук.

Посилаючись на те, що вказані речі мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, є тимчасово вилученим майном, тому мають бути піддані арешту, просить про накладення на них арешту.

Належним чином повідомлена про час і місце розгляду клопотання, слідчий у судове засідання не прибула.
Її неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Перевіривши надані матеріали, якими слідчий обґрунтовує своє клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий не довела правової підстави для застосування арешту, хоча вказані предмети і мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні як предмет викрадення, так як і не довела наявність ризиків їхнього приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тому суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачаючи передумов для накладення арешту, вважала б за доцільне порекомендувати слідчому за наявності обґрунтованих підстав визначити статус цих речей як речових доказів в кримінальному провадженні і з метою їхнього збереження в інтересах ефективного розслідування визначити в силу ст. 100 КПК України належне місце для зберігання.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5