АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/4380/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/780/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.10.2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 жовтня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянинУкраїни, з середньою спеціальною освітою, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 04.07.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.07.2017 року, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 06 липня 2017 року, приблизно о 12 годині, знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де помітив на даху одноповерхового приміщення «Міні маркету 24», кондиціонер, який належить ОСОБА_8 .

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного кондиціонеру або його частин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, заліз на дах вказаного приміщення, зняв з вищевказаного кондиціонеру мідну трубку довжиною 652 см., діаметром 0,7 см., однак злочинні дії ОСОБА_7 , направлені на таємне викрадення чужого майна були помічені потерпілою ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії були помічені потерпілою, не зважаючи на те, що остання намагалась його затримати, завершив свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, після чого зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 202 грн. 12 коп., що підтверджено висновком судово - товарознавчої експертизи № 13093 від 20.07.2017р.

Не погодовшись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.10.2017 року скасувати в частині призначеного покарання. Призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

В обгрунтування вимог вказує на те, що районним судом при призначенні покарання не в повній мірі були враховані всі пом`якшуючі його вину обставини, та призначено суворе покарання. Зазначає, що судом враховано, як пом`якшуючу його вину обставину щире каяття та сприяння в розкриті злочину, але не врахувано те, що він має на утриманні неповнолітню дитину, батька похилого віку, 1928 року народження, а також наявність у нього активної форми туберкульозу, яка потребує реабілітації та дотримання дієтичного харчування. Вважає, що відповідно до ст. 66 КК України він має декілька пом`якшуючих його вину обставин, що є підставою для призначення йому покарання з застосуванням ст.69 КК України.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив пом`якшити покарання; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме. Врахував тяжкість скоєного злочину; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_9 , 2012 року народження та батька похилого віку ОСОБА_10 , 1928 року народження, має постійне місце реєстрації та мешкання в м.Харкові, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття у скоєнному та сприяння справедливими показаннями встановленню істини у справі. Тому суд призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання за скоєний злочин та за сукупністю вироків , яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання скоєння ним нових злочинів.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, але відповідних висновків для себе не зробив, довіру суду не виправдав та продовжуючи злочинну діяльність вчинив новий злочин протягом іспитового строку за попереднім вироком.

Враховуючи, що ОСОБА_7 ніде не працює, така поведінка свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

При таких обставинах доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: неповнолітньої дитини, батька похилого віку, 1928 року народження, активної форми туберкульозу, яка потребує реабілітації та дотримання дієтичного харчування, в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та скоєного ним злочину і не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із суворістю колегія суддів не має.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: