Дата документу 10.10.2018 Справа № 331/5580/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження №11-сс/807/10/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/5580/17-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» ? ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою директора ПрАТ «Майстер Брок» на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному 10.08.2017 року до ЄРДР за № 0002393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі директор ПрАТ «Майстер Брок» просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2017, посилаючись на те, що розгляд клопотання слідчого був проведений без повідомлення товариства про дату розгляду та без участі представника, про наявність оскаржуваної ухвали апелянт дізнався 10.01.2018 та цього ж дня до апеляційного суду було направлено апеляційну скаргу, яку ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.02.2018 було повернуто директору ПРАТ «Майстер Брок» ОСОБА_8 , як особі, що не мала права на подачу апеляційної скарги, копію якої було отримано 10.02.2018, а 14.02.2018 апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу було знов подано до апеляційного суду.

Після поновлення строку на оскарження апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2017, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також порушенням норм процесуального права як щодо необхідності встановлення всіх дійсних обставин справи, так і щодо власних повноважень, оскільки слідчий суддя не мав права змінювати рішення іншого суду першої інстанції.

Апелянт обґрунтовує свої вимоги наступним:

-слідчий суддя при прийнятті рішення не врахував, що за наявності ухвали Печерського суду, були відсутні будь-які ризики приховування, зникнення, втрати, використання, передачі акцій ПАТ «Інститут Транспорту Нафти» («ІТН»), не навів жодних належних, чітких, достатніх обґрунтованих доказів та обставин, які б свідчили, що ненакладення повторного арешту призведе до втрати, передання Компанією акцій ПАТ «ІТН», тобто, ухвала постановлена за відсутності обов`язкової обставини передбаченої ч. 11 ст. 170 КПК України;

-слідчий суддя в ухвалі зазначив акції ПАТ «ІТН» як об`єкт злочину, прийняв рішення про передачу їх на відповідальне зберігання, тобто, застосував положення ст. 100 КПК України, які стосуються речових доказів, не зазначивши при цьому, підстави застосування таких заходів та посилання на ст. 100 КПК України;

-акції ПАТ «ІТН» за будь-яких умов не могли бути передані на відповідальне зберігання ТОВ «УПР-ФІНАНС», так як дане товариство не є стороною кримінального провадження, не є власником (законним володільцем) даних цінних паперів, тощо, при цьому, слідчий суддя в ухвалі не навів жодних мотивів та обґрунтувань, чому саме і на підставі яких правових норм передав акції на відповідальне зберігання ТОВ «УПР-ФІНАНС»;

-окрім накладення арешту, суд фактично розпорядився акціями ПАТ «ІТН», так як зобов`язав списати їх з рахунків, відкритих в ПрAT «МАЙСТЕР БРОК», та відкрити рахунки в іншій депозитарній установі та передати їх на зберігання;

-ухвала несе негативний наслідок у правовідносини щодо акцій ПАТ «ІТН» у вигляді того, що на даний момент одні й ті самі акції зареєстровані у двох депозитарних установах.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора та представника компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» ? ОСОБА_7 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та у кримінальному провадженні № 0002393, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, накладений арешт на цінні папери (прості іменні акції) ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), які перебувають у власності Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) (Кіпр, реєстраційний номер НЕ 219844), в кількості 1 155 123 акцій, що становить 37,342692 % акцій у статутному капіталі ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), з передачею їх на зберігання з однієї до іншої депозитарної установи, не змінюючи власника рахунку цінних паперів та зі збереженням обтяжень, існуючих на дату передачі цінних паперів на зберігання.

Не змінюючи власника цінних паперів, ухвалено передати на зберігання до депозитарної установи ТОВ «УПР - ФІНАНС» () цінні папери (прості іменні акції) ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), які перебувають у власності компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited), в кількості 1 155 123 акцій, що становить 37,342692 % акцій у статутному капіталі ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), які перебувають на рахунку у депозитарній установі ПрАТ «Майстер Брок» депозитарний код 404335 зі збереженням існуючих обтяжень.

Для передачі на зберігання цінних паперів, не змінюючи власника рахунку та існуючих обтяжень, також ухвалено:

- ПрАТ «Майстер Брок» (, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60) списати з рахунку № НОМЕР_1 компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) 1 155 123 акцій, що становить 37,342692 % акцій у статутному капіталі ПАТ «Інститут транспорту нафти» для наступного їх переказу на рахунок № НОМЕР_2 Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited), в кількості 1 155 123 акцій в депозитарній установі ТОВ «УПР - ФІНАНС» () з існуючими обтяженнями;

-ТОВ «УПР - ФІНАНС» (, місцезнаходження: 03143, м. Київ, вул. Метрологічна, будинок 14-Б, офіс 405) надати ПАТ «Національний депозитарій України» розпорядження на зарахування на свій рахунок НОМЕР_3 акцій ПАТ «Інститут транспорту нафти» () та після переказу від депозитарію ПАТ «Національний депозитарій України» 1 155 123 акцій ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), здійснити їх зарахування на рахунок № НОМЕР_2 Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) у депозитарній установі ТОВ «УПР - ФІНАНС» ();

-ПАТ «Національний депозитарій України» (код за , місцезнаходження: м. Київ, 04071, вул. Нижній Вал, 17/8) на підставі розпорядження на зарахування ТОВ «УПР - ФІНАНС» () зарахувати 1 155 123 акції ПАТ «Інститут транспорту нафти» () на рахунок ТОВ «УПР - ФІНАНС» () № НОМЕР_4 - НОМЕР_5 в ПАТ «Національний депозитарій України» шляхом списання 1 155 123 акцій ПАТ «Інститут транспорту нафти» () з рахунку № НОМЕР_4 - НОМЕР_6 депозитарної установи ПрАТ «Майстер Брок», в ПАТ «Національний депозитарій України»;

-ТОВ «УПР - ФІНАНС» (, місцезнаходження: 03143, м. Київ, вул. Метрологічна, будинок 14-Б, офіс 405) після отримання на зберігання цінних паперів облікувати арешт, встановлений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2016 у справі № 757/30303/16-к, та інші обтяження (за наявності) на цінні папери (прості іменні акції) ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), які належать на праві власності компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) (реєстраційний номер НЕ 219844), в кількості 1 155 123 акцій, що становить 37,342692 % акцій у статутному капіталі ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), на рахунку № НОМЕР_7 -CY20001005 Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) у депозитарній установі ТОВ «УПР - ФІНАНС» ().

Також прийнято рішення про заборону розпорядження цінними паперами (простими іменними акціями) ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), які перебувають у власності Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) (Кіпр, реєстраційний номер НЕ 219844), в кількості 1 155 123 акцій, що становить 37,342692 % акцій у статутному капіталі ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), а також розпорядження цінними паперами на рахунку № НОМЕР_2 Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) у депозитарній установі ТОВ «УПР - ФІНАНС» ().

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що в ході слідства отримано достатні дані, які вказують на те, що акції ПАТ «Інститут транспорту нафти» в кількості в кількості 1 155 123 акцій, які належать на праві власності Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед», є об`єктом вчинення, шляхом шахрайства, замаху на заволодіння майном компанії в особливо великих розмірах, а слідчим та прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також, що у разі незастосування такого заходу забезпечення, існують ризики відчуження цього майна, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на цінні папери ПАТ «Інститут транспорту нафти», які перебувають у власності Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» у кількості 1 155 123 акцій, що становить 37,342692 % акцій, та передачі їх на зберігання.

В апеляційній скарзі директором ПрАТ «Майстер Брок» ставиться питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2017.

Проте, згідно з ухвалою судді-доповідача судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 23.02.2018 апеляційну скаргу ПАТ «Майстер Брок» було перевірено на відповідність вимогам ст. ст. 395, 396 КПК України, та не встановлено порушення апелянтом строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, внаслідок чого за зазначеною апеляційною скаргою було відкрите апеляційне провадження /т. 2, а.п. 37/, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що у вказаному випадку директором ПрАТ «Майстер Брок» строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2017 року пропущений не був, тому не потребує його поновлення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, проте з витягу Єдиного Реєстру досудових розслідувань /т. 1 л.д. 8/ вбачається, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України, викладена як така, відповідно до якої, невстановлені особи, маючи умисел на заволодіння майном Компанії «Тендерсон Трейдінг Дімітед» у великих розмірах, шляхом шахрайства, подали до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву до ОСОБА_10 , ПрАТ «Майстер Брок» та Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» про розірвання договору доручення, визнання недійсними договорів купівлі-продажу цінних паперів, застосування наслідків визнання договорів недійсними, долучивши до позовної заяви підроблені документи, однак, не довели свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від їх волі.

Проте, як вважає колегія суддів, неможливо вчинити шахрайство шляхом подання до суду позовної заяви, по якій у подальшому судом буде прийняте рішення про її задоволення, тобто, відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Крім того, згідно з витягом з ЄРДР, невстановлені особи мали умисел на заволодіння майном Компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» шляхом шахрайства у великих розмірах, а слідчий суддя, у свою чергу, в оскаржуваній ухвалі зазначив про вчинення кримінального правопорушення в особливо великих розмірах.

Згідно з п. 17 постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Однак, у матеріалах клопотання та доданих нього матеріалів, відсутні відомості про те, що Компанія «Тендерсон Трейдінг Лімітед» взагалі передавала будь-кому акції, про арешт яких ставиться питання в клопотанні слідчого, чи права на них, отже, відсутні відомості про зміну власника акцій.

За таких обставин, на думку колегії суддів, відсутня обґрунтована підозра за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з матеріалами провадження, 11.08.2017 представник потерпілого ОСОБА_11 подавав до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення цивільного позову, шляхом накладення арешту на майно ПАТ «Інститут Транспорту Нафти» /т. 1 а.п. 26-32/.

Разом з цим, з внесеного на розгляд клопотання слідчого та оскаржуваної ухвали слідчого судді від 28.07.2017 вбачається, що вони не містять жодної правової підстави, відповідно до якої, на їх думку, можливий арешт зазначеного майна.

Системний аналіз ч. 3 та ч. 7 ст. 170 КПК України свідчить про те, що арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства (т. 2 л.д. 78).

Тобто, накладення арешту на майно, на яке накладено арешт відповідно до КПК України, є неприпустимим.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Виходячи з клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , він просить накласти арешт на цінні папери (прості іменні акції) ПАТ «Інститут Транспорту Нафти» (), які перебувають у власності компанії «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) (Кіпр, реєстраційний номер НЕ 219844), в кількості 1155123 акцій, що становить 37,342692 % акцій у статутному капіталі ПАТ «Інститут Транспорту Нафти» (), з передачею їх на зберігання з однієї до іншої депозитарної установи, не змінюючи власника рахунку цих паперів та зі збереженням обтяжень, існуючих на дату передачі цінних паперів на зберігання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2016 було накладено арешт на цінні папери (прості іменні акції) ПАТ «Інститут транспорту нафти» (), які перебувають у власності підприємства «Тендерсон Трейдінг Лімітед» (Tenderson Trading Limited) (реєстраційний номер НЕ 219844), в кількості 1 155 123 акцій, що становить 37,342692 % акцій у статутному капіталі ПАТ «Інститут транспорту нафти», із забороною користування та розпорядження цими акціями.
Тобто, накладення 14.08.2017 слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя арешту на зазначені вище цінні папери, на які раніше вже було накладено арешт відповідно до КПК України, суперечить як вимогам ч. 3 та ч. 7 ст. 170 КПК України, так і ч. 1 та ч. 11 ст. 170 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, як вважає колегія суддів, ані слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт майна, ані слідчий суддя при прийнятті рішення за наслідками розгляду цього клопотання, не дотрималися зазначених вимог кримінального процесуального закону, оскількислідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування на дані порушення уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене у ньому майно.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Проте, виходячи з вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Частиною 3 статті 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, на думку колегії суддів, ухвалу слідчого судді не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, апеляційна скарга директора ПрАТ «Майстер Брок» підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Таке рішення суду апеляційної інстанції, як вважає колегія суддів, відповідає вимогам ч. 3 ст. 407 КПК України та не суперечить вимогам ч. 2 ст. 404 КПК України, оскільки не погіршує становище ПрАТ «Майстер Брок».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу директора ПрАТ «Майстер Брок» задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному 10.08.2017 року до ЄРДР за № 0002393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, у кримінальному провадженні № 0002393, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: