АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/179/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне легке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, освіта вища, одружений, не працюючий, , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимий
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125КК України, та йому призначено покарання у вигляді 180 годин громадських робіт.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн. В інших вимогах відмовлено.
Згідно вироку, 27.09.2015 року близько 00:30 години ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на сходовому майданчику 8-го поверху в шостому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклих неприязнених відносин, що склалися між ним та раніше малознайомим йому сусідом ОСОБА_8 , який мешкає в квартирі АДРЕСА_4 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс останньому один удар правим ліктем по обличчю, після чого наніс головою удар у ліву частину скроні, далі підвів кулак руки до верхньої губи та надавив її, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_8 удар правою ногою по правій стороні тулуба.
В результаті чого ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №3000-С/15 від 30.09.2015 року, спричинені наступні тілесні ушкодження: синці та садна на голові, синець і садна на лівій руці, синець на тулубі, які за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями, що утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразилися і могли бути заподіяні у строк, зазначений ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.
Посилається на те, що вирок суду є однобічним, судом враховані покази потерпілого ОСОБА_8 , в яких він обвинувачував його у нападі на нього, а насправді дії відносно потерпілого вчинені ОСОБА_9 з метою самозахисту.
Крім того, вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.01.20169 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України, потерпілим у справі був ОСОБА_9 .
Свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні ОСОБА_8 визнав.
Крім того, обвинувачений не погоджується із стягненням 5000 грн. на користь ОСОБА_8 , оскільки не вбачає своєї вини у розладах здоров`я потерпілого.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема свідченнями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 ,

З даних свідчень вбачається, що нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 відбулось перед тим як потерпілий наніс ОСОБА_9 удар ножем.

Аналогічні дані маються також у вироку Московського суду від 22.01.2016 року на який ОСОБА_9 посилається на підтвердження своїх апеляційних доводів.

Також, колегія суддів погоджується із висновками суду, що винними діями ОСОБА_9 заподіяна моральна шкода ОСОБА_8 , оскільки спричинено шкоду не тільки його фізичному здоров`ю, а також і психічному стану, на підтвердження чого надані докази про звернення потерпілим за медичною допомогою, а відтак розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн є доведеним.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 .
Між тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, за який засуджено ОСОБА_9 вчинено ним 27.09.2015 року.
Санкція ч.1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Отже зазначений злочин у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до положень ч.5 ст.74 КК України особа може бути звільнена від покарання за вироком суду на підставах, передбачених ст.49 КК України.
Отже, враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_9 злочину минуло більше ніж два роки, він підлягає звільненню від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 74 КК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_9 - без змін.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді -