Справа № 206/5988/18
Провадження № 1-кп/206/425/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000950 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 19.06.1980 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 118 КК УРСР до позбавлення волі стоком на 3 роки. На підставі ст. 25 КК УРСР, засуджений умовно з обов`язковим притягненням до труду;
- 03.02.1983 року Баглійським р/с м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 229-6 КК УРСР до позбавлення волі стоком на 2 роки. На підставі ст. 43 КК УРСР приєднано невідбутий строк 2 місяці позбавлення волі за вироком суду від 19.06.1980 року до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 11.03.1985 року після відбуття строку покарання;
- 02.09.1986 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 17, ч. 2 ст. 229-6, ч. 1 ст. 214, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК УРСР до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 09.06.1990 року після відбуття строку покарання;
- 22.05.1991 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.140, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42, ч.2 ст.1 Наказу ПВС КК УРСР України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна. Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 05.07.1991 вважати засудженим за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42 КК УРСР до 4 років позбавлення волі в іншому вирок залишити без змін. Звільнений 23.02.1995 року після відбуття строку покарання;
- 13.02.1996 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений з 16.10.1997 року згідно наказу президента України про амністію від 26.06.1997 року;
- 20.01.1999 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений 24.12.2002 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області №94 по рішенню Синельниківського р/с Дніпропетровської області 23.12.2002 року за ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 21 день;
- 05.11.2003 року Злочевським р/с Львівської області за ч. 2 ст. 309 , 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений 27.12.2005 року з Личаковської ВК №30 по рішенню Шевченківського р/с Львівської області 21.12.2005 року, умовно-достроково, не відбутий строк 1 місяців 6 днів;
- 08.11.2007 року Шевченківським р/с м. Львів за ст. 395 КК України 2001 р. до арешту на 6 місяців.
- 24.07.2008 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 213 КК України до 100 годин громадських робіт;
- 10.01.2009 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до арешту 2 місяці 10 днів;
- 27.05.2009 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Центрально-Міського р/с міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2009 року, остаточно до відбуття 6 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 29.10.2009 року Центрально-Міським р/с міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання покарань за вироком Центрально-Міського р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2009 року остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 27.06.2014 року з Солонянської ВК №21 по рішенню Солонянського р/с Дніпропетровської області 19.06.2014 року, умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 07 місяців 15 днів;
- 14.12.2015 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185,
ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Центрально-Міського р/с міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.10.2009 року, остаточно до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 15.02.2017 року по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим за скоєння умисних злочинів, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний злочин, пов`язаний з незаконним поводженням з бойовими припасами.
07 вересня 2018 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись поблизу гаражів, що розташовані біля буд. № 10 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро, знайшов на землі предмет, що за своїми зовнішніми ознаками, схожий на постріл ВОГ-25. Усвідомлюючи, що знайшов бойовий припас, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на придбання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
В цей же день та час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 підняв вказаний предмет, схожий на постріл ВОГ-25 та привласнив його, тим самим незаконно придбав бойові припаси, після чого поклав зазначений предмет до правої задньої зовнішньої кишені належних йому брюк, та почав носити бойовий припас, без передбаченого законом дозволу по вулицям м. Дніпра, чим порушив положення ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576.

У подальшому 07 вересня 2018 року приблизно о 15 годині 00 хвилин
ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, пересуваючись вулицями м. Дніпро зі знайденим раніше предметом, що за своїми зовнішніми ознаками, схожий на бойовий припас, а саме постріл «ВОГ-25», в порушення вимог ч. 2 ст. 175-1 КУпАП палив тютюнові вироби у забороненому місці, а саме на дитячому майданчику, що розташований біля буд. № 13 по вул. Карагандинській у м. Дніпро. За паління тютюнових виробів у забороненому місці поліцейським 1 взводу 3 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області капралом поліції ОСОБА_6 притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, про що винесено постанову серії АА № 288089. На запитання працівників поліції чи маються у ОСОБА_3 заборонені для зберігання предмети, останній відповів, що він має при собі предмет за своїми зовнішніми ознаками, схожий на постріл «ВОГ-25», після чого працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу.
07 вересня 2018 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на дитячому майданчику, що розташований біля буд. № 13 по
вул. Карагандинській у м. Дніпро, в присутності двох понятих, надав слідчому для огляду та подальшого вилучення предмет, що за своїми зовнішніми ознаками, схожий на бойовий припас, а саме постріл «ВОГ-25», який згідно висновку вибухово-технічної експертизи № 33/5.2/389 від 27.09.2018 року є осколковим пострілом ВОГ-25 «Выстрел Осколочный Гранатометный» калібру 40 мм, для підствольних гранатометів ГП-25 «Костьор» та ГП-30 «Обувка», що поєднує в собі гранату та метальний заряд у гільзі, який відноситься до категорії бойових припасів та придатний до здійснення пострілу і вибуху, який ОСОБА_3 придбав, носив і зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.
05.11.2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 474 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно зі ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, та покласти на нього виконання обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним вину ОСОБА_3 у придбанні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, за якою слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 05.11.2018 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експертної установи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України 715 грн., витрати за проведення судово-балістичної експертизи № 33/5.2/389 від 27.09.2018 року.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1