МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2124/17
Провадження № 1-в/480/32/18
Ухвала

21 травня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

представника Державної установи

Ольшанська

виправна колонія (№ 53) ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Державною установою Ольшанська виправна колонія (№ 53) клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аккурган Аккурганського району Ташкентської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

ОСОБА_6 вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2013 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі, з конфіскацією усього майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднано невідбуту частину покарання зв вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 липня 2010 року та остаточно визначено покарання у виді шести років одного місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна.

На момент розгляду справи засуджений відбув 5 років 1 місяць 16 днів. Невідбутий строк складає 11 місяців 15 днів, з урахуванням перерахунку відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання .

20.11.2017 засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який вважав, що засуджений не довів своє виправлення і клопотання засудженого не підлягає задоволенню, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, пояснення засудженого та захисника, які просили звільнити умовно-достроково ОСОБА_6 , дослідивши характеризуючи матеріали та особову справу засудженого та інші документи, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що з 28.03.2014 засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53).

За час відбування покарання ОСОБА_6 зарекомендував себе таким чином: під час утримання в місцях попереднього ув`язнення режиму утримання не порушував та стягнень немав. Заохочень не мав, до суспільно-корисної праці не залучався.

Засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується задовільно, не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи. Засуджений ОСОБА_6 шість разів порушив вимоги режиму утримання за що отримав шість стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку; неодноразово поміщувався в ДІЗО. До суспільно-корисної праці відноситься задовільно, на виробництві установи не працевлаштований, але виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі та прилеглої території. До виконання поставлених завдань ставиться задовільно, проявляє розумну ініціативу за що має три заохочення.

Засуджений ОСОБА_6 за характером скритний; має задовільну самооцінку; на зауваження реагує, але не завжди спокійно та стримано; входить до числа засуджених, які мають посередню спрямованість.

Засуджений ОСОБА_6 має повну середню загальну освіту, свій загальноосвітній рівень вважає достатнім; посередньо ставиться до самодіяльних організацій, не приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених; не приймає участь у суспільному житті колективу та ініціативи не проявляє.

Засуджений ОСОБА_6 соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та отримує від них посилки; чітких намірів на життя після звільнення з місць позбавлення волі немає.

Аналогічні за змістом характеристики на засудженого ОСОБА_6 надані у липні 2014 року, 21.06.2017, 19.10.2017.

17 травня 2018 року на адресу суду надійшла актуальна характеристика засудженого ОСОБА_6 . Так, засуджений ОСОБА_6 характеризується негативно, не завжди дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Засуджений сім разів порушив вимоги режиму утримання за що, згідно з положеннями ст. 132 КВК України, має сім стягнень, одне з яких не знято і не погашено в установленому законом порядку. Неодноразово поміщувався до ДІЗО. До суспільно-корисної праці відноситься посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, але виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі та прилеглої території. До виконання поставлених завдань ставиться посередньо, за що має чотири заохочення.

Щодо наявності не знятого та не погашеного у встановленому законом порядку стягнення засуджений ОСОБА_6 подав до суду та до прокуратури письмову скаргу та у судовому засіданні повідомив, що накладене на нього стягнення є безпідставним, необґрунтованим через упередженість представників адміністрації у ставленні до засудженого ОСОБА_6 . Вказану скаргу засуджений ОСОБА_6 просить долучити до матеріалів провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів, а також особової справи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що він характеризується вцілому задовільно, мав позитивні тенденції у поведінці за час відбування покарання, не працевлаштований на виробництві установи, при цьому відповідно до медичного висновку ОСОБА_6 є працездатним. Відбутий строк покарання складає 5 років 1 місяць 16 днів, але за весь цей час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 має всього чотири заохочення. Крім того, засуджений ОСОБА_6 має сім стягнень, одне з яких не знято і не погашено у встановленому законом порядку.
Згідно з положеннями п. 13-1 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.
Відповідно до ч. 9 ст. 539 КПК України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
З тексту скарги, поданої до суду, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 не згоден зі стягненням накладеним відносно нього, однак у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом правом оскарження накладеного стягнення ОСОБА_6 не скористався. При цьому, суд не надає оцінку та не перевіряє доводи, викладені засуджений ОСОБА_6 у скарзі, оскільки скарга не є предметом даного розгляду.
Отже, засуджений ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1

21.05.2018