Провадження № 1-кс/344/8999/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про відмову у визнання потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з скаргою на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про відмову у визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002347. Свою скаргу мотивував тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002347. 24 жовтня 2018 року він, як потерпілий у кримінальному провадженні, звернувся до слідчого з клопотанням у порядку ст. 220 КПК України про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні. Однак, усупереч вимог ст.220 КПК України слідчий ОСОБА_5 від розгляду даного клопотання по суті та надання обгрунтованої відповіді на нього ухилився, натомість 26.10.2018 року ним винесена постанова про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0002347. Постанова слідчого мотивована тим, що на даний час досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0002347 не встановлено жодних обставин або очевидних та достатніх підстав, які могли свідчити про обставини спричинення ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди. Також, постанова обгрунтована тим, що ОСОБА_4 в заяві про вчинення злочинів від 13.08.2018 року та в клопотанні від 24.10.2018 року не надано жодних підтверджень завдання моральної чи будь-якої шкоди. Однак, у заяві про вчинення злочинів від 13.08.2018 року він зазначав про конкретні факти та обставини, які свідчать про завдання моральної, майнової та фізичної шкоди ( зокрема було зазначено дані, що свідчать про завдання моральної шкоди внаслідок тиску та погроз з боку працівників УЗЕ в Івано-Франківській області, майнової шкоди, в результаті необхідності залучення захисників та несення витрати на оплату послуг з надання правничої допомоги, фізичної шкоди, яка полягала у заподіянні фізичної болі під час доставляння з м. Коломия до м. Києва для процесуальних дій. Крім того, мотивуючи постанову про відмову у визнанні його потерпілим, слідчий зазначає, що твердження про провокацію підкупу та фальсифікацію доказів його вини, є передчасним, оскільки кримінальне провадження № 0000560, в якому він підозрюється за ч.3 ст. 368 КК України прокурором не закрито, вироку судом не ухвалено, чим грубо порушено принцип презумції невинуватості, передбачений ст.62 Конституції України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини, просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні слідчий вимоги скарги заперечив, посилаючись на їх передчасність та необґрунтованість, просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення адвоката, слідчого, дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, в ч. 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як зазначено у ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Права та обов`язки потерпілого визначено ст.ст. 56, 57 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_4 від 13.08.2018 року про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.370, ч.1 ст.371, ч.2 ст.372, ч.1 ст.374, ч.2 ст.397 КК України та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 30.08.2018 року розпочато кримінальне провадження № 0002347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України.

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002347.

24 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 з клопотанням у порядку ст. 220 КПК України про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 26 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002347. Постанова слідчого мотивована тим, що на даний час досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0002347 не встановлено жодних обставин або очевидних та достатніх підстав, які могли свідчити про обставини спричинення ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди. Також, ОСОБА_4 в заяві про вчинення злочинів від 13.08.2018 року та в клопотанні від 24.10.2018 року не надано жодних підтверджень завдання моральної чи будь-якої шкоди.

З наведеним у вказаній вище постанові мотивами слід погодитись, оскільки скаржником не наведено достатніх, визначених чинним КПК України, підстав для визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0002347.

Посилання заявника на обставини зазначені у заяві про вчинення злочинів від 13.08.2018 року ( зокрема завдання моральної шкоди внаслідок тиску та погроз з боку працівників УЗЕ в Івано-Франківській області, майнової шкоди, в результаті необхідності залучення захисників та несення витрати на оплату послуг з надання правничої допомоги, фізичної шкоди, яка полягала у заподіянні фізичної болі під час доставляння з м.Коломия до м.Києва для процесуальних дій), відносяться до обгрунтування обставин щодо завдання шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.371, ч.2 ст.372, ч.1 ст.374, ч.2 ст.397 КК України, а такі відомості до ЄРДР не внесені.

Виходячи з наведеного, вважаю оскаржувану постанову слідчого від 26.10.2018 року вмотивованою, обгрунтованою та такою, що відповідає вимогам ст.110 КПК України, а тому не вбачаю підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про відмову у визнання потерпілим залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1