Справа № 730/1020/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/700/2018
Категорія - ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000614 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше судимий 05.05.2017 року Борзнянським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин,

засуджений за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі п.п.«г» п.1, ч.1 ст.72 КК України та ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням залишку покарання 72 год. громадських робіт, невідбутого за попереднім вироком Борзнянського районного суду від 05.05.2017 року, шляхом складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 , за сукупністю злочинів, покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 9 (дев`ять) днів.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_7 , який раніше був засуджений 05.05.2017 року Борзнянським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, 19 червня 2017 року був поставлений на облік до Борзнянського районного сектору з питань пробації, ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також з наслідками ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Цього ж дня ОСОБА_7 було видано направлення до КП «Борзна-комунальник» у м. Борзна Чернігівської області для відбування покарання, до виконання якого він повинен був приступити 20 червня 2017 року.

У подальшому, у період з 20.06.2017 року і до жовтня 2017 року ОСОБА_7 до КП «Борзна-Комунальник» у м. Борзна Чернігівської області не прибув, та, не виконуючи обов`язку безоплатно виконувати суспільно-корисні роботи, взагалі не приступив до відбування покарання у вигляді громадських робіт, тим самим ухилився від відбування покарання.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.2 ст.389 КК України, тобто «за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт», та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці. На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду від 05.05.2017 року та остаточно призначити покарання у виді арешту на строк 3 місяці 9 днів. У решті вирок залишити без змін. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевий суд, під час кваліфікації дій обвинуваченого, помилково застосував норму закону, яка на час вчинення кримінального правопорушення втратила свою чинність. Тобто, не взяв до уваги, що диспозицію ч.2 ст.389 КК України було змінено відповідно до Закону України від 07.06.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016 року. Крім того, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання, суд помилково застосував положення ст.70 КК України замість ст.71 КК України, оскільки злочин ОСОБА_7 вчинив після ухвалення вироку Борзнянським районним судом від 05.05.2017 року.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий просив залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора з приводу застосування норми закону, яка на час вчинення кримінального правопорушення втратила свою чинність, то вони не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Законом України від 07.06.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016 року було внесено зміни до диспозиції частини 2 статті 389 КК України, а саме з «ухилення від відбування громадських чи виправних робіт особою, за судженою до цього виду покарання» на «ухилення від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт».

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт (а.к.п.2-3).

Як убачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування ним громадських робіт (а.к.п.121), що не впливає на правильність викладених місцевим судом фактичних обставин справи та обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Відтак, апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, місцевий суд, враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність працевлаштування; обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття; обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення покарання у виді арешту на певний строк, у межах санкції ч.2 ст.389 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного призначення ОСОБА_7 остаточного покарання, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно резолютивної частини вироку, місцевий суд призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі п.п. «г» п.1 ч.1 ст.72 КК України та ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням залишку покарання 72 години громадських робіт, невідбутого за попереднім вироком Борзнянського районного суду від 05.05.2017 року, шляхом складання покарань, за сукупністю злочинів.

Проте, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, після вироку Борзнянського районного суду від 05.05.2017 року, яким його було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначити з урахуванням вимог ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків.

За таких підстав, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420, 532 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати у частині призначення покарання.

ОСОБА_7 вважати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду від 05.05.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 9 (дев`ять) днів.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4