У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

"15" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2017 за № 0005280 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 ККУкраїни,

в с т а н о в и в :
У провадження суду надійшов обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні із суду апеляційної інстанції, з огляду на, що, у ньому, було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Сторони кримінального провадження з боку обвинувачення та захисту вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

У підготовче судове засідання не прибула потерпіла ОСОБА_11 , однак у матеріалах справи наявне її звернення до суду від 26.04.2018 про розгляд справи у її відсутність, у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання за кордон, а тому суд уважає за можливе, з огляду на положення ст.ст. 22, 26 КПК України, провести це засідання у її відсутність.

З огляду на наведене суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження, з огляду на визначення ухвалою апеляційного суду від 31.05.2018 пісудності самого кримінального провадження, підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Також, у підготовчому судовому засіданні судом установлено, що прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 було заявлено, у порядку ст. 315 КПК України, клопотання про обрання/застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25.04.2018, яке ним подано безпосередньо до суду під час підготовочго судового засдіання 26.04.2018 у Печерському районному суді м. Києва.

Разом з тим, 26.04.2018 Печерський районний суд м. Києва у підготовчому судовому засіданні прийняв рішення про продовження міри запобіжного заходу обвинувачним, у порядку ст. 331 КПК України, до 24.06.2018 включно.

В ухвалі суд навів такі мотиви «… відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Згідно матеріалів кримінального провадження строки тримання під вартою … встановлено до 26.04.2018 року включно.
Обвинувачені … обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, стан здоров`я … не перешкоджає їх перебуванню під вартою.
Обраний відносно обвинувачених … запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються…», і все, тобто по суті розгляд клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , які подані ним, у порядку ст. 315 КПК України, про обрання/застосування до обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою від 25.04.2018, не забезпечив по суті, хоча і обговорив, відповідно до журналу судового засідання від 26.04.2018 безпосередньо за участю сторін у підготовчому судовому засіданні, адже, у цій ситуації, суд продовжив запобіжний захід з посиланням на норму ст. 331 КПК України, яку процитував: «… відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту…».
У цьому підготовчому судовому засіданні прокурор указав на необхідності урегулювання порушених ним питань у зверненнях від 25.04.2018, які у нього прийняв суд у попередньому складі, однак не забезпечив їх розгляд по суті з прийняттям кінцевого судового рішення по них, з огляду на, що суд, у світлі цих даних, уважає за необхідне зазначити про таке.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; … 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 18) публічність; 19) диспозитивність… (ст. 7 КПК України).
Указані загальні засади регламентують наступне.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 4 КПК України).
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Стаття 36 КПК України передбачає, що прокурор має право заявляти клопотання, збирати і подавати суду докази.
Тобто, чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження заявляти у суді під час розгляду того чи іншого кримінального провадження певного роду клопотання на тій чи іншій стадії процесу.
Заборону адресовано суду, який вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Не має суд і можливості, на думку колегії суддів у цьому складі, після обговрення певного питання, не забепечити його вирішення по суті, тим самим позбавивши прав заявника на подальші дії.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).
Також слід урахувати, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Зазвичай у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає, що її застосування перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи.
Не розглявнуши звернення заявника суд у попередньому складі тим самим, не забезпечив справедливе застосування норми права, яке проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
У даному випадку така рівність була порушена.
Тим паче, що не можливо говорити про справедливе застосування норм права ст. 331 КПК України під час підготовчого судового засідання.
А тому, суд у світлі наведених засад кримінального провадження, визначених частиною першою статті 7 указаного Кодексу, уважає за необхідне розглянути указані клопотання заявника по суті, так як таке застосування норм права перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи, тобто буде справедливим.
Адже, справедливість, дійсно, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні певного питання для регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Такий підхід є вірним, на думку суду, бо забезпечить виконання вимог ст. 2, 315 КПК України.
Цей підхід відповідає найкращим інтересах, як заявника, так і обвинувачених. І це є головним.
При розгляді порушених в указаних зверненнях питань, суд виходить з наступного.
Доцільність обрання обвинуваченим, кожному окремо, запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою прокурор обумовляє наявністю обставин регламентованих ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Сторона захисту просила суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на альтернативний, оскільки встановлені слідчим суддею передумови для утримання обвинувачених під вартою визначені п.п. 1- 3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України відсутні, у світлі їх соціальних зв`язків наявності на утриманні членів родини.

Акцентувала увагу на тому, що у світлі практики ЄСПЛ указані ризики є недоведеними, а сама по собі тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюються особи не може бути безумовною підставою для їх утримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та проаналізувавши надані ними матеріали з цього питання, приходить до наступного.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення обвинуваченим, кожному окремо, за:

· ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України - підшукання знарядь та змова на вчинення дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини, вчинені з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вчинені за попередньою змовою группою осіб;

· ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України - умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою группою осіб, тобто вчинене спільно декількома особами, які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення;

· ч. 1 ст. 263 КК України - носіння бойових припасів без передбаченого законом довзолу.

В ході обговорення питання доцільності обрання запобіжного заходу, відносно обвинувачених, відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості:

· ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Владивказ, республіка Північна Осетія Аланія, Північно - Кавказький федеральний округ, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;
· ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Майрамадаг, Алагірського району, республіка Північна Осетія Аланія, Північно - Кавказький федеральний округ, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .
Обвинувачені на час вирішення даних питань за своїм віком і станом здоров`я не мають специфічних особливостей стану їх здоров`я.

На цей час, свідки та потерпіла в даному кримінальному провадженні не допитані, обвинувачені обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є, у тому числі, особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено лише реальне позбавлення волі без можливості застосування випробувального терміну, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.

При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаних осіб, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій вони піддаються до кримінальної відповідальності,з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.

Обставини регламентовані ст. 178 КПК України, у світлі даних про обвинувачених, у поєднанні з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених, у цій справі, доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені, з урахуванням нормам ч. 5 ст. 176 вказаного Кодексу, якою регламентовано, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України, самі по собі, навіть, при їх дійсній наявності, не можуть бути такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 зазначеного Кодексу, у цій ситуації, так як є доведеною наявність обставин визначених ст. 177 КПК України.

Також, в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченим ухвалою Печерського районного суду м. Києва було обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою зі строком дії, який, у цей період, закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 315 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що дані заходи забезпечення кримінального провадження не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаних осіб, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій такі особи піддаються кримінальному переслідуванню, та з огляду на норми ч. 5 ст. 176 КПК України вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний заході для запобігання наявним ризикам.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.
З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 315 КПК України, обрати відносно обвинувачених запобіжні заходи у виді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України.

Також, суд враховує вимоги ч. 5 ст. 176 та ст. 183 КПК України в їх системному зв`язку та не знаходить підстав для визначення застави.

Серед іншого, зазначене судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

При визначенні строку проведення судового розгляду суд враховує положення ст. 28 КПК України в частині того, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а обвинувачення в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2017 за № 0005280 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 ККУкраїни, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, каб. 40 на 23.06.2018 о 12:00 год.
Обрати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.08.2018.

Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.08.2018.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09:00 год. 19.06.2018.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3