Справа № 466/8184/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/75/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0004478 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 та заступника прокурора області ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та періодично з`являтись в цей орган для реєстрації.
Раніше застосований щодо засудженого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено без зміни до вступу вироку у законну силу.
Згідно з вироком ОСОБА_6 26 жовтня 2017 року близько 15.10 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, діючи повторно і протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перестрибнувши через огорожу подвір`я, проник у підсобне приміщення (майстерню) будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , звідки таємно викрав мотки кабелю різної довжини, загальною вартістю 2746 грн.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_6 , маючи намір покинути місце вчинення злочину, вийшов з вищевказаного підсобного приміщення, перестрибнув через огорожу, однак злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий працівниками поліції.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 та заступник прокурора області ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить змінити даний вирок шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання та призначити останньому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України шляхом звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В обґрунтування покликається на те, що сторона захисту не згідна з вироком суду в частині призначеного покарання з причин його надмірної суворості та невідповідності тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_10 не зверталась до суду з проханням щодо призначення обвинуваченим суворого покарання, поклавшись на розсуд суду. При цьому обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відсутні. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не повною мірою врахував вищевказані обставини, що характеризують особу обвинуваченого та тяжкість вчиненого ним правопорушення, що в свою чергу мало наслідком призначення ОСОБА_6 надто суворого покарання.
Заступник прокурора області ОСОБА_9 просить даний вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
В обґрунтування покликається на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України. Вважає, що в порушення ч.2 ст. 65, ч.2 ст. 50 та ст. 75 КК України, суд першої інстанції не надав належної оцінки всім обставинам, які мають значення для призначення покарання та звільнення ОСОБА_6 від його відбування, не зазначив, які з наведених обставин справи та дані про особу дають підстави стверджувати про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства з відповідним контролем за ним, а також не надав об`єктивної оцінки даним, що характеризують особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та іншим обставинам справи, зокрема судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, у тому числі вчинених з проникненням у житло чи інше приміщення, проте він належних висновків для себе не зробив і, маючи непогашену судимість, скоїв злочин, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив таку задоволити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти поданої апеляційної скарги прокурора та підтримали подану апеляційну скаргу захисником ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення виходячи із наступного.
Висновок суду про вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за обставин, описаних у вироку є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 учасниками кримінального провадження не оспорюється.
Апеляційний суд вважає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Щодо призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У відповідності до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення без відбування покарання.
На думку колегії суддів, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував всі ці обставини, також ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, при яких його вчинено, відсутність негативних наслідків та особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаюється, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
За таких обставин, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин відповідає вимогам закону.
З врахуванням наведених вище обставин, призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від його відбування з випробуванням, в умовах постійного контролю за його поведінкою на протязі встановленого судом іспитового строку 2 роки.
Доводи апелянтів про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4