Справа №584/1318/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/416/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2018 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону України, матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд, з моменту відкриття провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України не передбачено такий основний вид покарання, як довічне позбавлення волі, а тому суд зобов`язаний повністю звільнити його від відбування такого покарання.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2018 року, ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року. Судове рішення обґрунтовується тим, що в нормі ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII, визначено порядок розрахунку строку попереднього ув`язнення та позбавлення волі, але при цьому не вказано, для якого саме позбавлення волі (довічного чи на певний строк) слід застосовувати це правило. Оскільки ОСОБА_7 був засуджений до довічного позбавлення волі, яке є видом позбавлення волі і передбачає конкретне визначення початку відбування цього покарання, то засуджений лише має право на зарахування періоду його попереднього ув`язнення з 30.09.2003 року по 22.03.2005 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого з захисником, які вимоги поданої апеляційної скарги підтримали, прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, ОСОБА_7 засуджений за п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

11 жовтня 2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Путивльського районного суду Сумської області з клопотанням про звільнення від відбування призначеного покарання, у задоволенні якої ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2018 року було відмовлено.

Колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки вони не відповідають нормам Кримінального кодексу України.

Статтею 51 КК України визначені види покарань, які призначаються відносно осіб, що визнані судом винними у вчиненні кримінальних правопорушень. Покарання у виді довічного позбавлення волі є найсуворішим видом покарань, визначеного ст. 51 КК України.

Разом з тим, згідно до вимог ч.2 ст.70 КК України при складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Відповідно до ч.2 ст.71 КК України при складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Таким чином, вимоги ст.72 КК України в частині визначених правил складання покарань та встановленого співвідношення покарань при їх переводі з менш суворого виду покарання в більш суворий, не розповсюджуються на такий вид покарання як довічне позбавлення волі, який є найсуворішим видом покарання і поглинає менш суворі покарання при складанні покарань.

Ст.72 ч. 5 КК України в редакції ЗУ «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 передбачено, що при призначенні основного покарання, не зазначеного в ч.1 ст.72 КК України у цій же редакції, суд зобовязаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

Колегія суддів вважає, що суд вірно відмовив засудженому ОСОБА_7 у звільненні від відбування призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки вимоги ч.5 ст.72 КК України у редакції вказаного Закону не поширюються відносно засудженого, оскільки правила складання покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, що визначені ч. 1 ст.72 КК України в редакції ЗУ «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 не стосуються покарання у виді довічного позбавлення волі.

За таких обставин, доводи засудженого ОСОБА_7 стосовно того, що відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року він підлягає звільненню від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки таке покарання не зазначено в ч.1 ст.72 КК України, не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 лютого 2019 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5