Номер провадження: 11-сс/785/738/18
Номер справи місцевого суду: 520/4919/18, 1-кс/520/1494/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
11.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах власника майна ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №80000953 від 20.04.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та накладений арешт на автомобіль Hyundai і30, д/з НОМЕР_1 , з забороною його відчуження та розпорядження власником та іншими особами, з подальшим зберіганням на майданчику Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, оскільки на той час не були проведені необхідні слідчі дії щодо можливого виявлення слідів злочину, визнання автомобіля речовим доказом, для відповідності критеріям ст. 98 КПК України, а також враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , в інтересах власника майна ОСОБА_10 , просить вищезазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ухвала слідчого судді винесена в порушення вимог кримінального процесуального закону, так як при розгляді клопотання слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_10 про підозру у вчиненні будь-якого злочину повідомлено не було. В клопотанні слідчого, в порушення вимог ст. 171 КПК України, не встановлений власник майна, яким є ОСОБА_10 , взагалі не зазначені правові підстави та мета, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту майна, обґрунтування необхідності арешту майна та причетність ОСОБА_10 до кримінального правопорушення. Також слідчий суддя не врахував, що арештований автомобіль не є доказам кримінального правопорушення та не містить його слідів, так як під час огляду автомобіля не встановлено слідів, які б свідчили кримінального правопорушення. В клопотанні не обґрунтовуються розумність та співрозмірність обмеження права власника майна. При судовому розгляді клопотання зазначені обставини, передбачені законом для арешту майна, не були досліджені судом, доведені прокурором.

Слідчий суддя, в порушення ст. 175 КПК України, виконання ухвали поклав на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , який не має відношення до вказаного кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ст. 170 арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 ч.ч. 1,2 п.5 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та спів розумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, в клопотанні слідчого зазначено, що до ЄРДР за №80000953 від 20.04.2018 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за фактам спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

З клопотання слідчого, вбачається, що 20.04.2018 року до ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області надійшов рапорт о/у Таїровського ВП - ОСОБА_14 про те, що в ході опрацювання матеріалів , внесених до ЖЄО за № 6530, 6526 від 19.04.2018 року встановлено, що 19.04.2018 року приблизно о 22 годині 00 хвилин до МКЛ № 11 в м. Одесі з пр-ту Академіка Глушко, 29 доставлено ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом: ЗЧМТ, забій головного мозку, перелом кісток лицьового черепа, перелом кісток носу, тупа травма живота, що підтверджується медичною довідкою № 5256 від 19.04.2018 з МКЛ № 11 в м. Одесі.
За даним фактом 20.04.2018 року СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області розпочато кримінальне провадження № 0000953 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Н місці події проведено огляд, за результатом якого, на асфальті виявлено численні плями бурого кольору різні за формою та розмірами, змиви яких зроблено на марлевий тампон. Також, в ході візуального огляду встановлено наявність камер відео спостереження Інформаційно-телекомунікаційної системи «Безпечне місто Одеса».
Отримавши запис події від 19.04.2018 року, вбачається, що о 20 годині 35 хвилин по пр-ту Маршала Жукова, до перехрестя з пр-том Академіка Глушко в м. Одесі під`їжджають два автомобілі: перший автомобіль Hyundai i30 білого кольору з д/з НОМЕР_1 , а другий Daewoo Matiz коричневого кольору НОМЕР_2 . З автомобіля Daewoo Matiz виходить чоловік та підходить до водія автомобіля Hyundai i30. Водій автомобіля виходить з авто та наносить один удар кулаком лівої руки чоловіку в область обличчя, від якого останній падає на землю, після чого водій авто Hyundai підходить до нього та завдає ще три удари кулаками рук, стиснутими в кулак в область голови та два удари ногою, один з яких в область голови, інший в живіт, після чого повертається до свого автомобіля Hyundai білого кольору та залишає місце події, виконавши поворот ліворуч та продовживши рух по пр-ту Академіка Глушко в м. Одесі. Водій автомобіля Daewoo Matiz продовжує лежати на дорожньому покритті.
Оперативним шляхом на території автомобільної стоянки гіпермаркету «Таврія-В. Маршал» за адресою м. Одеса, пр-т. Академіка Глушко, 29А, виявлено автомобіль Daewoo Matiz коричневого кольору, д/з НОМЕР_2 . Як встановлено, даним автомобілем на момент сутички керував ОСОБА_13 , який є потерпілим по даному кримінальному провадженню та наразі перебуває на лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії МКЛ № 11 м. Одеси.
В ході огляду автомобіля Daewoo Matiz коричневого кольору (без проникнення до салону) виявлено численні плями бурого кольору на ручках передніх дверей авто та на асфальті біля задньої лівої двері. Також, візуально виявлено плями бурого кольору на рульовому колесі та сидіннях салону авто. В процесі огляду на марлеві тампони вилучено змиви речовини бурого кольору з ручки правої передньої двері та з асфальту біля задньої лівої двері. Вилучені змиви упаковано в два (по одному) паперові конверти білого кольору.
В ході досудового розслідування ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області було орієнтовано особовий склад СКП Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області та УПП в м. Одесі ДПП. За результатом відпрацювання території Київського району м. Одеси, виявлено автомобіль Hyundai i30 білого кольору з д/з НОМЕР_1 , який перебував на вул. Дача Ковалевського, 95 в м. Одесі, біля автомобільної мийки «Мойка». В ході огляду місця події даний автомобіль вилучено на територію Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області.
В клопотанні слідчого зазначено, що метою та підставою арешту майна є збереження речового доказу, так як автомобіль Hyundai i30 може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути викорастані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Однак, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що в клопотанні слідчого не зазначені підстави та мета для арешту майна, наявність яких передбачена ст. 171 ч. 2 КПК України, та які підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, та які мають бути перевірені та досліджені слідчим суддею при вирішені питання щодо арешту майна, а лише є посилання на норми закону, які передбачають питання щодо забезпечення кримінального провадження та розгляду питань про накладення арешту.

З зазначених у клопотанні норм закону, на які слідчий звертає увагу, та які передбачають розгляд питань щодо накладення арешту, вбачається, що накладення арешту необхідно для збереження доказів, оскільки вони можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути викорастан6і як доказ факту чи обставин.

Апеляційний суд вважає, що в клопотанні слідчого містяться лише загальні посилання на законодавство для накладення арешту на майно, без конкретного обґрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.

Також в клопотанні слідчого не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберегти на собі тимчасово вилучене майно, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, до клопотання в підтвердження законності тимчасово вилучення майна, не додана копія визнання вилученого майна речовим доказом, тобто посилання слідчого, що вилучений автомобіль, згідно вимог ст. 98 КПК України, є речовим доказом, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що в клопотанні слідчого містяться лише загальні посилання на законодавство для накладення арешту на майно, однак без конкретного обґрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.

Також апеляційний суд вважає, що в клопотанні про арешт майна не обґрунтовані співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власників майна.
Під час розгляду апеляційної скарги з 25.04.2018 року по 11.06.2018 року прокурору було надано час на зняття слідів інкримінованого правопорушення з салону автомобіля.
При розгляді апеляційної скарги представник апелянта пояснила, що автомобіль не є доказом по кримінальному правопорушенню, в розумінні положень ст. 98 КПК України, так як не є знаряддям злочину, працівниками поліції, за відсутності власника автомобіля, салон автомобіля був оглянутий та були відібрані сліди, на ньому відсутні інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він не є об`єктом протиправних дій та не набутий ОСОБА_10 протиправним шляхом.

Прокурор підтвердив, що право власності ОСОБА_10 на автомобіль під сумнів не ставиться, остання не підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, тобто відсутні підстави, передбачені п.п.2,3,4 ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно. На даний час відбитки та сліди, які можуть бути доказами по кримінальному провадженню, з салону автомобіля відібрані.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як її доводи знайшли підтвердження. Відповідно до вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою в задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено за відсутністю підстав, передбачених 173 КПК України.

Згідно ст. 173 ч. 3 КПК України, вилучене майно має бути негайно повернуто особам, у яких воно вилучено.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 ,в інтересах власника майна ОСОБА_10 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та накладений арешт на автомобіль Hyundai і30, білого кольору, д/з НОМЕР_1 , з забороною його відчуження та розпорядження власником та іншими особами, з подальшим зберіганням на майданчику Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Ак.Філатова, 15-а скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , про арешт майна, автомобіля Hyundai і30, білого кольору, д/з НОМЕР_1 .
Зобов`язати слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 або уповноважену особу, в провадження якої знаходиться кримінальне провадження №80000953 від 20.04.2018 року, негайно повернути автомобіль Hyundai і30, білого кольору, д/з НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_10 або її представнику.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 14.06.2018 року, о 16:00 год. в приміщення апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4