Ухвала

Іменем України
18 вересня 2018 року
м. Київ
справа 373/1023/16-к
провадження № 51-8742ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою потерпілої

ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 червня

2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000093, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої там само, раніше не судимої,

засудженої за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області

від 21 березня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Вирішено пред`явлений цивільний позов у кримінальному проваджені, а також питання про долю речових доказів.
Згідно звироком суду ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за те, що вона

03 лютого 2016 року приблизно о 15:00 за місцем свого проживання у кімнаті АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння на ґрунті особистих неприязних стосунків під час сварки, не бажаючи настання смерті ОСОБА_6 , але допускаючи її настання, діючи з непрямим умислом, вдарила останнього ножем у стегно лівої ноги, чим завдала тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя

в момент заподіяння, від якого чоловік помер на місці вчинення злочину.
Апеляційний суд Київської області ухвалою від 14 червня 2018 року змінив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , пом`якшив призначене їй покарання за ч. 2 ст. 121 КК у виді позбавлення волі до 7 років.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої та просить скасувати ухвалу апеляційного суду й залишити в силі вирок місцевого суду. На думку потерпілої, апеляційний суд при пом`якшенні ОСОБА_5 покарання не достатньою мірою врахував усі обставини кримінального провадження та дані про особу засудженої, а тому вважає, що покарання, призначене ОСОБА_5 апеляційним судом, не відповідає тяжкості скоєного та її особі через м`якість.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеності винуватості засудженої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, кримінально-правової оцінки її дій за ч. 2 ст. 121 КК України відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень у цій частині не оскаржувалися.

Твердження потерпілої ОСОБА_4 про те, що призначене апеляційним судом покарання за ч. 2 ст. 121 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої через м`якість, не ґрунтується на положеннях закону.
Відповідно до вимог ст. 50, частин 2 та 3 ст. 65 КК України особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, місцевий суд визнав винуватою ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину і засудив до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
При цьому місцевий суд урахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, відсутність у кримінальному провадженні пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про особу ОСОБА_5 , яка до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Крім того, зважив місцевий суд і на ставлення засудженої до вчиненого та наявні беззаперечні факти віктимної поведінки потерпілого.

Суд апеляційної інстанції в результаті перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку дійшов висновку про можливість зменшення призначеного ОСОБА_5 покарання до мінімального, встановленого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. Свій висновок обґрунтував тим, що разом зі ступенем тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який остання вчинила у стані алкогольного сп`яніння, враховує те, що сама засуджена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, а також ураховує поведінку потерпілого, який своїми діями спровокував жінку до вчинення цього злочину, що було встановлено в ході судового провадження кримінального провадження.
Крім того, зважив апеляційний суд і на те, що засуджена під час апеляційного розгляду кримінального провадження щиро розкаялась у вчиненому.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що з урахуванням усіх обставин кримінального провадження розмір покарання, визначеного апеляційним судом

ОСОБА_5 , є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав вважати його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої через мякість.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги потерплої та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 червня

2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3