УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/1420/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
14 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Непізнаничі Ємільчинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України,
прокурора ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати та постановити новий, яким призначити йому менш суворе покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Посилається на те, що вирішуючи вказане питання суд не врахував дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання.
На апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав заперечення, в яких просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджено:
-за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку апеляційного суду Житомирської області від 05 липня 2017 року ОСОБА_6 до відбуття призначено остаточне покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 01 лютого 2018 року.
Вирок Романівського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , яким він засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки обмеження волі з іспитовим строком впродов ж 2 років, постановлено виконувати самостійно.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь:
- ОСОБА_9 4500 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди;
- ОСОБА_10 24000 грн. матеріальної шкоди;
-держави 351 грн. 84 коп. судових витрат за проведення по кримінальному провадженню судово- товарознавчої експертизи.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Як визнав суд, 14.10.2016 року близько 14 години ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном прийшов до будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_6 представив себе ксьондзом Вікарієм Домініком Якубовським, що приїхав з м. Кракова Республіки Польщі з монастиря Святого Антонія. З метою надання ознак правдивості своїм злочинним намірам ОСОБА_6 під час розмови використовував польські слова.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_9 обміняти 2500 грн. на 100 євро, яких в дійсності не мав. На дану пропозицію ОСОБА_9 погодилась, будучи переконаною в добросовісності намірів ОСОБА_6 , надала останньому 2500 грн., після чого ОСОБА_9 пішла переодягатись в іншу кімнату зазначеного домоволодіння.Отримавши гроші ОСОБА_6 не маючи наміру виконувати свою обіцянку, заволодів грішми ОСОБА_9 в сумі 2500 грн. та розпорядився ними на власний розсуд.
Таким чином, в результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами, які належать ОСОБА_9 , шляхом обману вчиненому повторно, чим спричинив останній матеріальної шкоди на суму 2500 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на таємне заволодіння чужим майном у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення крадіжки грошей з дерев`яної шафи кімнати №1 зазначеного будинку.
Реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 пройшов до кімнати №1 будинку ОСОБА_9 та переконавшись, що ОСОБА_9 не спостерігає за його діями, з дерев`яної шафи таємно викрав гроші в сумі 2000 грн.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 разом з викраденими грошима покинув будинок ОСОБА_9 та розпорядився ними на власний розсуд.Таким чином ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 4500 грн.
29 грудня 2016 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 прибув до домоволодіння ОСОБА_11 , яка проживає в с. Озерянка Баранівського району Житомирської області та представившись церковнослужителем, зайшов в середину будинку з метою вчинення крадіжки майна.
Перебуваючи в спальній кімнаті вищевказаного будинку, ОСОБА_6 з метою відволікання уваги ОСОБА_11 підійшов до церковних ікон і почав промовляти молитви польською мовою, при цьому оглядав кімнату на наявність цінних речей. В цей час останній помітив на столі, що стояв у кімнаті, ноутбук марки «Hewlett-Packard», який вирішив викрасти. Для забезпечення реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_6 попросив потерпілу ОСОБА_11 піти на кухню та зробити йому чаю. Остання погодилася і вийшла зі спальної кімнати на кухню, залишивши ОСОБА_6 в кімнаті одного.
ОСОБА_6 , упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть викриті сторонніми особами, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, таємно, повторно викрав ноутбук марки «Hewlett-Packard», вартістю 7 666,33 грн.
Після цього ОСОБА_6 , взявши викрадене майно, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 цього ж дня, близько 16 год. 30 хв. прибув до домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та під приводом зайти в будинок, знову представився церковнослужителем.
Перебуваючи в спальній кімнаті вище вказаного будинку, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_10 розміняти грошові кошти, на що остання погодилася та пішла до місця (схованки), де зберігала грошові кошти, а саме: до ліжка, яке знаходиться в кімнаті зліва біля стіни, при цьому ОСОБА_10 дістала з-під зазначеного ліжка шкіряну сумку чорного кольору, в якій знаходилися грошові кошти. В подальшому потерпіла дістала із вказаної сумки 1000 гривень купюрами номіналом 100,200,500 грн., проте одразу ОСОБА_6 їх не віддала, а поклала на столі у кімнаті, при цьому сумку із рештою грошових коштів віднесла до вказаної схованки. Побачивши місце схову грошових коштів, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_10 піти на кухню приготувати йому щось поїсти, а останній в цей час зачекає на неї у кімнаті. ОСОБА_10 погодилася та вийшла із кімнати на кухню, залишивши ОСОБА_6 на одинці.
ОСОБА_6 , упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, таємно, повторно викрав грошові кошти в сумі 24 000 грн., які знаходилися у шкіряній сумці чорного кольору, що перебувала у вищезазначеному місці схову.
Взявши викрадені грошові кошти, ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 24 000 грн.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених злочинів стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим, а його дії за ч. 2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно.
Доводи обвинуваченого про призначення йому надмірно суворого покарання, колегія суддів не приймає до уваги.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_6 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став знову вчинив ряд злочинів середньої тяжкості, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, має захворювання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а тому обгрунтовано призначив йому покарання в межах санкцій ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2 КК України у виді позбавлення волі.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 01лютого 2018 року, щодо нього - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: