Справа № 346/3038/18
Провадження № 1-кп/346/376/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

cекретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження № 1-кп/346/376/2018 про обвинувачення,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одруженого, працює монтером кабельного виробництва ТОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ», судимий 12.03.2014 року Коломийським міськрайонним судом Івано- Франківської області за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186, ст. 198, ст.ст.69,70 КК України до покарання у виді 850 гривень штрафу, на утриманні має 2-х неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.191 ч.3 КК України, а саме привласнення чужого майна,яке було ввірене особі,вчиненому повторно.

Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.

Так, 26.03.2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ» в особі керівника відділу персоналу ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони, було укладено трудовий договір, згідно якого останнього було прийнято на роботу монтером кабельного виробництва. Умовами даного договору обвинуваченому ОСОБА_4 були визначені такі функції та обов`язки: виконувати обов`язки згідно робочої інструкції та дотримуватись трудової дисципліни і правил внутрішнього розпорядку; дотримуватись Кодексу ділової етики; зберігати таємницю Підприємства; на вимогу керівника надавати йому поточну інформацію про хід справ, що перебувають у віданні працівника. Цього ж дня між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ» в особі Генерального директора ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно умов даного договору обвинувачений ОСОБА_4 незалежно від займаної посади прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей,в тому числі дбайливо ставитися до переданих йому на збереження матеріальних цінностей підприємства та вживати заходів для попередження збитків.

10.04.2018р. директором підприємства - виробничого підрозділу м. Коломия ТОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ» ОСОБА_7 було, видано наказ №079/В «Про направлення у відрядження» , згідно якого прийнято рішення про направлення у відрядження до м. Кишинів організації Introscop Sa для участі в навчанні, терміном на 22 дні, з 15.04.2018р. по 06.05.2018р., в склад якої було включено обвинуваченого ОСОБА_4 , із забезпеченням авансу у розрахунку 1775 Євро на одного працівника. На виконання вимог вказаного наказу, бухгалтером підприємства згідно видаткового касового ордеру від 12.04.2018р., обвинуваченому ОСОБА_4 було видано 1775 (тисяча сімсот сімдесят п`ять) Євро авансу на відрядження.

З причин не пов`язаних із діяльністю ТОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ», у зв`язку з порушенням митних правил, 15.04.2018р. обвинуваченому ОСОБА_4 було відмовлено у наданні дозволу на перетин державного кордону, внаслідок чого він не поїхав у відрядження.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 ,будучи матеріально-відповідальною особою,належно повідомленим про порядок службових відряджень в межах України та за кордон, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій,керуючись корисливими мотивами, спрямованими на привласнення чужого майна грошових коштів,які йому були видані на відрядження, всупереч трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність, інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон,затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59, протягом 3-х банківських днів не повернув до каси підприємства грошові кошти, видані в якості авансу на відрядження.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №143 від 19.04.2018 року обвинуваченим ОСОБА_4 до каси підприємства було повернуто 1300 Євро, які він отримав як аванс на відрядження. Решту, 475 Євро обвинувачений ОСОБА_4 до каси підприємства не повернув, а привласнив.В результаті вчинених обвинуваченим протиправних дій, ТзОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ» була спричинена майнова шкода на загальну суму 475 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 18.04.2018 року становить в еквіваленті 15309,54 грн.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав в повному обсязі і пояснив, що він дійсно був прийнятий монтером кабельного устаткування на підприємство «Леоні» в м.Коломия. Весною 2018 року в підприємстві було прийнято рішення про відрядження фахівців на навчання до Молдови в м.Кишинев. Його було включено до списку осіб на відрядження, оформлено всі належні документи та видано аванс в сумі 1775 Євро, при чому його було попереджено про строки та терміни користування відрядними , необхідність складення відповідного звіту та повернення коштів в випадку форс-мажорних обставин. Однак, коли він з групою перетинав кордон з Молдовою, виявилось, що автомобіль, на якому він їхав не відповідав певним вимогам, відповідно він змушений був повернутись в Україну, а відрядження було анульовано та скасовано. Повернувшись на підприємство, він здав до каси підприємства отриманий аванс в сумі 1300 Євро, а 475 Євро витратив на свої власні потреби. В подальшому певний період він не повертав авансові кошти, однак 12 вересня 2018 року повернув 475 Євро в касу підприємства добровільно.

У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений щиро кається і просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст.191 ч.3 КК України, як привласнення чужого майна,яке було ввірене особі,вчиненому повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини в повному обсязі,повне відшкодування завданої матеріальної шкоди,яке підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №284 від 12.09.2018 року, наявність на утриманні 2-х малолітніх дітей.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно із законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому таке рішення суд повинен належним чином умотивувати.
При призначенні покарання суд урахувує ступінь тяжкості вчиненого, поведінку обвинуваченого під час та після скоєння злочину, а також те, що він на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, дані щодо стану здоров`я, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя, відсутність претензій у потерпілого, відповідно оточуюча обвинуваченого обстановка у сім`ї та побуті виражає допустимі соціальні зв`язки. Вказане суд розцінює як обставини, що дають підстави для відбування обвинуваченим покарання без ізоляції від суспільства.
За наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, зокрема, його матеріальний стан, стан здоров`я, повне погашення завданої шкоди, наявність на утриманні 2-х малолітніх дітей, щодо обвинуваченого можливо застосувати ст.75 КК України звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням. Таке покарання, на думку суду, є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відбування покарання з випробуванням, на думку суду, не буде суперечити принципу справедливості покарання і відповідатиме його меті виправлення засудженого та запобігання ним скоєнню нових злочинів.
Крім цього, при винесенні даного вироку суд вважає за доцільне застосувати правову позицію Верховного Суду в постанові по справі №522/7456/14-к від 14.06.2018 року. Так згідно даної постанови тривале невідшкодування завданої шкоди може свідчити про відсутність у винуватця щирого каяття. Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, обвинувачений повинен був повернути кошти 18 квітня 2018 року, реально повернув кошти підприємству 12 вересня 2018 року до початку розгляду справи по суті, що суд розцінює як реальне щире каяття.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.ст.100,368 КПК України.

Керуючись ст.ст.373,374,375 КПК України,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України і призначити покарання 3(три) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управління та розпорядженням матеріальними цінностями чи займатися певною діяльністю на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу відділу з питань пробації та виконання кримінальних покарань , повідомляти вищезазначений орган про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.

Речовий доказ видатковий касовий ордер від 12.04.2018 року, який передано на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_8 ,залишити у представника потерпілого.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1