Постанова
Іменем України

31 травня 2018 року
м. Київ
Справа № 488/1523/15-к
Провадження № 51-1898км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
(в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 16 серпня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Миколаєва, громадянина України, раніше неодноразово судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Миколаєва, громадянина України, несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2016 року засуджено: ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 70 КК ОСОБА_9 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК засудженому ОСОБА_9 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 січня 2015 року по 03 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 70 КК ОСОБА_8 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК засудженому ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 січня 2015 року по 03 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 62180 грн, моральну шкоду 3000 грн та на користь законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 моральну шкоду 30000 грн.
Судом вирішено долю речових доказів.
За вироком суду 27 січня 2015 року ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, з метою наживи, вступив з ОСОБА_8 у злочинну змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_13 за наступних обставин.
Реалізуючи попередню домовленість, цього ж дня близько 13 год 40 хв, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , озброївшись ножем, який належав останньому та взявши з собою футболки з метою подальшого маскування ними своїх облич, прибули до домоволодіння сім`ї ОСОБА_13 , яке розташоване на АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під приводом перевірки електролічильників, поспілкувавшись через огорожу з малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та впевнившись у відсутності у будинку його батьків, перелізли через огорожу, попередньо одягнувши на голови заготовлені ними раніше футболки. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проникли до приміщення зазначеного домоволодіння, де ОСОБА_9 , погрожуючи неповнолітньому ОСОБА_11 раніше заготовленим ножем, став вимагати передачі їм грошових коштів та інших цінних речей.
Потім до будинку увійшов брат неповнолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_14 , побачивши якого, ОСОБА_9 направив на нього пневматичну гвинтівку "HATSАN", яку знайшов у одній із кімнат зазначеного будинку, та погрожуючи її застосуванням став висловлювати аналогічні вимоги.
Здолавши у такий спосіб супротив потерпілих, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із погрозою застосування насильства, яке є небезпечними для їх життя та здоров`я, заволоділи їх майном, на загальну суму 110825 гривень, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на зазначену суму.
Крім того, 27 січня 2015 близько 13 год 40 хв, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходячись у будинку, розташованому за зазначеною адресою, що належить ОСОБА_10 , під час розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_13 заволоділи їх особистими документами, а саме, свідоцтвами про народження на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_14 та воєнним квитком на ім`я ОСОБА_15 .
Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 16 серпня 2016 року даний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасовано, ухвалено в цій частині новий, яким ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 70 КК ОСОБА_9 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального законуставить питання про скасування ухваленого апеляційним судом вироку та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 370, 407, 418 КПК. Звертає увагу, що прокурором у апеляційній скарзі ставилось питання про погіршення становища щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , проте, апеляційний суд скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_9 покарання постановив лише один вирок, а рішення щодо ОСОБА_8 у формі ухвали не прийняв.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували, щодо задоволення касаційної скарги прокурора, захисник ОСОБА_7 просив вирок апеляційного суду залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Прокурор підтримав доводи касаційної скарги прокурора та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши всіх учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Частина 1 ст. 412 КПКвизначає, що істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У силу ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 407 КПКпередбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду змінити вирок, скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 418 КПК у випадку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК, суд апеляційної інстанції ухвалює вирок. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції постановляє у формі ухвали. Ці вимоги закону апеляційний суд не виконав.

У випадках порушення в апеляціях питання про погіршення становища одних засуджених (виправданих) та про скасування чи зміну вироку суду першої інстанції щодо інших таких осіб з інших підстав, апеляційний суд за наявності до того підстав постановляє вирок тільки щодо тих засуджених (виправданих), становище яких погіршується, а щодо решти виносить ухвалу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор в своїй апеляційній скарзі ставив питання про скасування вироку місцевого суду у зв`язку з погіршенням становища засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 шляхом постановлення апеляційним судом свого вироку. Представник потерпілих захисник ОСОБА_16 просив вирок місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_9 скасувати та постановити новий вирок. Водночас, у своїй апеляції засуджений ОСОБА_9 просив пом`якшити призначене йому покарання та застосувати до призначеного йому покарання положення ст. 69 КК, про що наводив відповідні мотиви.
Однак, скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначення покарання щодо ОСОБА_9 , апеляційний суд постановив лише один процесуальний документ у формі вироку, в якому одночасно виклав рішення про призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання та залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_9 , а вирок місцевого суду в іншій частині, тобто, і щодо ОСОБА_8 без зміни.
За таких обставин вирок суду апеляційної інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК в частині щодо ОСОБА_8 , становище якого не було погіршено, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно усунути вказані недоліки та постановити судове рішення щодо ОСОБА_8 у відповідності з усіма вимогами кримінального процесуального закону.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року,
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 16 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2