Справа №463/3690/17
Провадження №1-в/463/11/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, -

в с т а н о в и в :
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2013р., який прийнято за правилами КПК України 1960р., ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст.367 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки та зі штрафом в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі в зв`язку із актом амністії, відповідно до п. «В», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011р.

Речові докази, а саме оригінали документів, на підставі яких проведено реєстрацію транспортних засобів залишено при справі.

ОСОБА_3 , який не приймав участі в розгляді даної кримінальної справи, звернувся до суду з клопотанням про зняття арешту, накладеного в межах розгляду цієї кримінальної справи, а саме з автомобіля, Mercedes BENZ VITO 110 CDI, загальний легковий пасажирський В, двигун № НОМЕР_1 , 2000 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, оскільки при постановленні вироку такий арешт не був скасований.

Розглянувши матеріали кримінальної справи, вивчивши клопотання, суд приходить до висновку, що таке не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно ст. 126 КПК України 1960р., накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Відтак, оскільки арешт майна накладено слідчим в період чинності КПК України 1960р., такий не може бути скасований судом за правилами ст. 174 КПК України 2012р.

Крім того, відповідно до ст. 335 КПК України 1960р., в резолютивній частині обвинувального вироку повинно бути зазначено, серед іншого, рішення про речові докази і судові витрати.

Однак, згідно матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 , арешт на автомобіль Mercedes BENZ VITO 110 CDI двигун № НОМЕР_1 в межах її розгляду не накладався і в межах розгляду цієї справи належний заявнику автомобіль речовим доказом не визнавався, що додатково виключає можливість його скасування.

Більше того, Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-26цс13 в постанові від 15.05.2013р. сформулював правову позицію, згідно якої роз`яснив, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

При цьому, у справі № 6-26цс13, так само як і в даній ситуації, арешт майна просила скасувати особа, яка не була учасником кримінальної справи, з приводу чого Верховний Суд України зазначив про можливість скасування такого арешту в порядку цивільного, а не кримінального судочинства.

З огляду на зазначене, підстави для скасування арешту майна в порядку КПК України 2012р. відсутні і тому, в задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту.

Суддя: ОСОБА_1