Справа № 524/4701/17
Провадження 1-кп/524/77/18
УХВАЛА

05.06.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши під час відкритого судового засідання об`єднані кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою з 17.02.2018 року, строк тримання під вартою спливає 08.06.2018 року.

В судовому засіданні, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, поставив на розгляд питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, прокурора, який вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували про продовження строку тримання під вартою та просили суд обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження питання тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду думки захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу на більш м`який судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання: має постійне місце проживання, не має намірів ухилятися від кримінальної відповідальності.

Отже, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність постійного місця проживання обвинуваченого, а також не доведення стороною обвинувачення ризику переховування обвинуваченого від судового слідства, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який особисте зобов`язання.

Відповідно до ст.. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи вказані обставини суд приходить до переконання, що такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 194, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Застосувати у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду ;

- не відлучатися з м.Кременчука Полтавської області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Обвинуваченого ОСОБА_8 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб..

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1