Провадження № 1-кп/537/132/2018
Справа № 537/1357/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місці Кременчуці Полтавської області матеріали кримінального провадження № №0001038 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, відповідно до вимог статті 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2016, близько 13 год. 00 хв., громадяни ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , зупинили громадянина ОСОБА_8 , який рухався на мопеді «Sigma Line», неподалік гаражного кооперативу та шиномантажу розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном громадянина ОСОБА_8 , із застосуванням насильства яке не є небезпечним для його життя і здоров`я, з боку гр. ОСОБА_6 , яке виразилось в нанесенні удару ліктем в область підборіддя, та з боку особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яке виразилось в нанесенні удару рукою зігнутою в кулак в область лобної частини голови, чим гр. ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №511 від 13.05.2016, по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень громадянин ОСОБА_8 впав на землю. Одночасно з цим ОСОБА_6 надав усну вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , обшукати ОСОБА_8 , на що останній виконуючи злочинну вказівку ОСОБА_6 , тримав потерпілого, а ОСОБА_7 , використовуючи безпорадний стан потерпілого, одночасно з цим обшукав ОСОБА_8 в ході чого заволодів грошовими коштами останнього в сумі 700 грн. та ключами від кв. АДРЕСА_3 .

Загалом, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 завдали матеріальної шкоди ОСОБА_8 на загальну суму 700 грн., які в подальшому розподілили між собою та використали для власних потреб.

Продовжуючи вчиняти злочинні дії відносно громадянина ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з застосуванням сили до потерпілого затягли громадянина ОСОБА_8 на заднє сидіння автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , позбавивши таким чином потерпілого волі та можливості залишення місця, в якому останній не бажав перебувати. Після чого, знаходячись в автомобілі ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_6 за допомогою предмета, візуально схожого на ніж, з метою залякування потерпілого, продовжив утримувати у вище вказаному автомобілі, на якому під керуванням громадянина ОСОБА_7 , приблизно о 13 год. 10 хв. потерпілого було перевезено на територію прилеглу до території магазину «Оптовичок», що розташований поруч з б. №97 по провулку Г. Бреста м. Кременчука та під загрозою фізичної розправи продовжили утримувати ОСОБА_8 в салоні автомобіля проти його волі. В подальшому, близько 13 год. 45 хв. потерпілого перевезено в район розташування ПАТ «Кременчуцький молокозавод», що розташований по вул. Лікаря О. Богаєвського де і залишено.

Продовжуючи злочинну діяльність, 29 квітня 2016 року близько 13 год. 25 хв. ОСОБА_4 знаходячись за зазначеною вище адресою, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом «Sigma Line» усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «Sigma Line», тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку в розмірі 2223 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями що виразилися у відкритому заволодінні майном потерпілого вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб; по епізоду незаконного позбавлення волі потерпілого суд кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 2 статті 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та по епізоду незаконного заволодіння мопедом потерпілого суд кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

30 березня 2018 року між заступником керівника Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог статті 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 146 та частиною 2 статті 289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за частиною 2 статті 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та звільнити останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника підтвердив суду, що угода про винуватість укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу , погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про винуватість від 30 березня 2018 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень викладених у даному вироку суду не заперечував.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до статті 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі статтею 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілій абр потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до наданої у підготовчому судовому засіданні прокурором заяви потерпілого ОСОБА_8 останній не заперечує проти укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості з підстав відшкодування обвинуваченим в повному обсязі завданої потерпілому шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 146 та частиною 2 статті 289 КК України, які відповідно до вимог статті 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між заступником керівника Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінально-процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 березня 2018 року між заступником керівника Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_4

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 146 та частиною 2 статті 289 КК України КК України та призначити покарання за частиною 2 статті 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки; за частиною 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до вимог статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановити терміном на 3 (три) роки.

Відповідно до вимог статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

не виїжджати за межи України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання , роботи або навчання

періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили - змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання, а саме зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1