ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа №201/6707/18
№1-кс/201/4465/2018
У Х В А Л А

іменем України

21 червня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 14 червня 2018 року, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на вищевказану постанову, просить її скасувати та зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого по кримінальному провадженні № 0000256.

В обґрунтування зазначає, що слідчим безпідставно зазначено, що об`єктивних даних про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди не встанволено. Зазначає, що слідчий у постанові не навів будь-якої підстави з якої він не врахував прикладені копії документів. Також вказує на те, що у постанові, слідчий помилково зазначає, що ним як заявником вказувалося на висновок експерта № 70/27-604 від 09.09.2014 року, та який не було покладено в основу вироку.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, про розгляд скарги без його участі, підтримує скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, від прокурора ОСОБА_5 надійшла письмова заява, в якій останній просив скаргу розглянути без його участі та заперечував проти її задоволення, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

14 червня 2018 року постановою слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256 від 14.03.2017 року.

Приймаючи вказану постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий послався на те, що на даний час у ході досудового розслідування, об`єктивних даних про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди не встанволено, підстав для визнання потерпілим відсутні.

Крім того, заявнику також було роз`яснено стосовно зміни кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України на ч. 2 ст. 366 КК України, оскільки вказана вимога у зверненні стосується вчинення з боку слідчого або прокурора процесуальної дії, а отже за своїм змістом є клопотанням, що підлягає розгляду в порядку ст. 220 КПК України та подане не уповноваженою на те стороною кримінального провадження.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи, яка звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину щодо неї, потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Така особа набуває прав і обов`язків потерпілого з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення і винесення в такому випадку постанови про визнання потерпілим не є необхідним, а винесення постанови про відмову в визнанні потерпілим є протиправним.

Із постанови про відмову у визнанні потерпілим вбачається що у провадженні слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000256 від 14.03.2017 року за ч. 1 ст. 366 КК України, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато за повідомленням ОСОБА_3 , який вказує на факт службового підроблення з боку слідчого Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту 09.12.2015 року за участю ОСОБА_3 та призначення за встановленими даними відповідної судової автотехнічної експертизи, в результаті чого, як на думку заявника, його невірно засуджено за вчинення злочину якого вважає заявник він не вчинював.

Разом з тим, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5ст. 55 КПК України).

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року (п.74), Трубніков проти Росії від 05 липня 2005 року (п.93) виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці, оскільки він позбавлений можливості приймати участь в ході розслідування.

Досудовим розслідуванням встанволено, що 13.07.2016 року Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, висновки суду ґрунтуються на досліджених під час судового розгляду доказів які було покладено в основу вироку, та перевірені судом апеляційної інстанції.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Таким чином, з оскарженої постанови не вбачається наявність очевидних та достатніх підстав вважати про заподіяння шкоди ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали скарги, надані матеріали, суд приходить до висновку, що постанова слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 14 червня 2018 року, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256, є обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 214, 303-307, 369, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 14 червня 2018 року, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000256 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1