У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з вказаним клопотанням, мотивуючи його тим, що 27.05.2014 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна по кримінальному провадженню №0000030 було накладено арешт на все належне йому майно. Однак, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2016 року вищевказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 ч.1 КК України, судом закрито у зв`язку із закінченням строків давності, проте питання про скасування арешту майна не вирішено.

У судове засідання ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_5 не з`явилися, однак подали до суду заяву, якою підтримують повністю подане клопотання та просять розглянути таке без їх участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений своєчасно і належним чином. 02.11.2018 року на адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, проти зняття арешту з майна не заперечує, оскільки у провадженні прийнято рішення відповідно до вимог ст.284 КПК України.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

У частині 1 статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів клопотання вбачається, що 27.05.2014 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна по кримінальному провадженню №0000030 було накладено арешт на все належне ОСОБА_3 майно.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2016 року по справі №308/15267/14-к, вищевказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 ч.1 КК України, судом закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Однак питання щодо скасування арешту на майно не вирішено.

Положеннями ч.1 та ч.4 ст.174 КПК України визначено, що клопотання про скасування арешту майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином, правом на вирішення питання про скасування арешту майна закон наділяє слідчого суддю або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, а також прокурора, але тільки у випадку закриття саме ним кримінального провадження.

Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час необхідність в арешті майна, яке належить ОСОБА_3 , відпала.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу змагальності сторін, слідчий суддя вважає, що на цей час завдання та мета застосування арешту майна досягнуті, тому таке втручання у здійснення права власності особи вже не відповідає потребам кримінального провадження, у зв`язку з чим відпала потреба у подальшому застосуванні обмеження права власності на майно.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/6680/14-к від 27.05.2014 року у рамках кримінального провадження №0000030 арешт на майно, яке знаходиться у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/2 нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки: 0,1063 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 0,2500 га. розташованої на території Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області; 0,1000 га. розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; 0,0600 га. розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , а також транспортні засоби: TOYOTA CAMRY 2.4 I 2008 р.в., д/н НОМЕР_1 ; ГАЗ 24 1977 р.в., д/н НОМЕР_2 та причіп 1993 р.в., д/н НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1