Справа № 216/6933/14-к
Провадження № 1-кп/216/9/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.04.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001405 від 08.05.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миропілля Краснопільського району Сумської області, громадянина України, який має неповну середню освіту 7 класів, не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має неповну середню освіту 7 класів, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладач ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
08.05.2014 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з раніше знайомим ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом віджиму дерев`яної рами вікна проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 . Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме нанесли останньому декілька ударів в область голови й тулуба, що виразилось у пошкодженнях у вигляді: забійна рана обличчя; закрита травма грудної клітини, яка супроводжувалась переломами 7, 8, 9, 10 ребер ліворуч; розрив лівої легені; гемопневмоторакс, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1939 від 02.09.2014 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Через деякий час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою припинили відносно потерпілого ОСОБА_8 насильницькі дії та заволоділи мобільним телефоном «Нокіа 1112» вартістю 200 гривень, грошовими коштами в сумі 5 000 гривень та 3 700 доларів США, пневматичним пістолетом і ліхтариком «Філіпс», які матеріальної цінності не представляють, що належать ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним за власним розсудом, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнових збитків на загальну суму 48 860 гривень.

Крім того, 09.08.2014 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з раніше знайомим ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою, діючі повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вікна проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 . Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось у тому, що ОСОБА_13 почали руками душити за горло, у цей час ОСОБА_14 поклали на обличчя подушку та почали душити. Через деякий час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою припинили відносно потерпілих насильницькі дії та заволоділи мобільним телефоном «Нокіа 2600» вартістю 50 гривень і грошовими коштами в сумі 450 гривень, які належать ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним за власним розсудом, чим завдали потерпілому ОСОБА_13 майнових збитків на загальну суму 500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив вказані вище злочини за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті. Завдану потерпілим шкоду буде відшкодовувати, цивільний позов прокурора визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Щиро кається в скоєному, вибачився перед потерпілим ОСОБА_8 . При призначенні покарання просив врахувати наявність у нього дружини та чотирьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, і призначити менш суворе покарання відповідно до положень ст. 69 КК України. На підставі ст. 63 Конституції України відмовився відповідати на питання учасників судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, не визнав і дав суду такі показання. Він цих злочинів не скоював, тому ні в чому не винен. Він ніде не був, нічого не робив і не знає, за що його тримають під вартою. Всі документи підписував під тиском працівників міліції, які погрожували йому та його родині. У ніч з 7 на 8 травня 2014 року він був у дівчини - ОСОБА_15 по АДРЕСА_2 , в якої ночував. Приїхав до неї 7 травня 2014 року близько 19-20 години, з ними ще був хлопець на ім`я ОСОБА_16 . Зранку вони «похмелились» (пили пиво, горілку та коньяк) і він поїхав до себе додому на АДРЕСА_3 , а пізніше до свого племінника на мікрорайон «Дружба». Раніше ОСОБА_5 він знав, вони познайомились через одного хлопця приблизно в 2013 році на вул. Пісочній, де він купив у ОСОБА_5 телефон. Потім вони дружили сім`ями, у 2013 році він продав ОСОБА_5 свою машину. Не пам`ятає де він був у ніч з 8 на 9 травня 2014 року. Затримали його в серпні 2014 року. З травня по серпень 2014 року він увесь час був у м. Кривому Розі. З ОСОБА_5 у цей період часу він не бачився. Потерпілого ОСОБА_8 він раніше не бачив, побачив його вже в суді. Слідчі експерименти з ним проводились три чи чотири рази. У будинку потерпілого ОСОБА_8 він був два рази, на досудовому розслідуванні, але він не знав, що це потерпілий. Спочатку працівники поліції казали, що йому треба казати та показувати, а потім привозили на місце і він показував. Вони їздили в село до будинку, там вийшли чоловік з жінкою приблизно років по 60 і сказали, що це не вони. Він не знає, чому ОСОБА_5 все визнає, що вони були разом, йому також погрожували. З початку в нього був державний захисник. Слідчий йому казав: «Якщо будеш себе добре вести будеш бачити свою сім`ю». Коли він почав підписувати все, то почав бачитись зі своєю сім`єю та йому почали давати їсти. Прокурор йому казав: «Якщо будеш визнавати свою вину, то отримаєш 7 років». Його закрили, спочатку сказали, що в нього частина 3, а потім в прокуратурі перейшли на частину 4. Якщо б він скоїв цей злочин, то він би підняв руки, відсидів свій строк і вийшов, але якщо він цього не робив, то не робив. У зв`язку з цим цивільний позов прокурора також не визнає.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 дав суду такі показання. 8 травня 2014 року він дивився телевізор до 01.00 год. ночі, а може й пізніше, вимкнув телевізор і заснув. Потім почув голоси: «Де гроші, де гроші?». Йому в обличчя світила лампа і він прокинувся. Один з голосів був грубий, справжній чоловічій, а другий по типу жіночого чи підліткового. Він сказав: «Які гроші у пенсіонера». Потім його в ліжку замотали ковдрою, щоб перестав дихати, він почав задихатись, а вони придавлять-відпустять. Він подумав, що треба щось робити, і з-під ковдри відкинув того, хто його давив. Через декілька секунд почув типу жіночого голос: «Хлопці, він виривається» і отримав удар, після якого втратив свідомість. Прийшовши до тями, він відчув запах одеколону, який стікав з нього. Знову почув голос: «Де гроші?». Його обмотали простирадлом, яке було все в крові. Він не бачив обличь. Побачив, що хтось біля полиць риється в книжках і журналах з короткою стрижкою. Потім знову давили і він почав задихатись. Пізніше той, що стояв біля полиць, сказав: «Добре, взяли». Потім типу жіночого голос каже: «Руки давай». Взяли якесь полотенце, перев`язали та сказали: «Якщо ти хоч комусь пікнеш ми тебе вб`ємо». Вони пішли, він почув як на вулиці завелась машина та поїхала. Він розв`язав руки, на кухні подивився на годинник, було о пів на 3 год. ночі. Після цього він вийшов на вулицю, дійшов до магазину, побачив у будинку світло та постукав. З будинку вийшов хлопець з жінкою, які викликали поліцію, а потім відвезли його додому. У лікарні він пролежав два тижні. Його били в обличчя та ребра, чим били не знає. Він живе один. У нього зникло 3 700 доларів США, 5 000 гривень, телефон, ліхтарик «Філіпс» і пістолет. Йому повернуто телефон, пневматичний пістолет і ліхтарик. Він не казав де лежать гроші. Вони витягнули вікно та залізли до будинку. Він був присутнім при проведенні слідчого експерименту, там були ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які самі все показували. ОСОБА_5 він знає, той у нього в 2011 році купляв метал. Не знає, чи були поняті, було багато людей. Не пам`ятає, чи давав він письмову згоду на проведення слідчого експерименту, але не заперечував проти його проведення. Квартиру він продав вже після пограбування, а ті гроші були ним накопичені за 20 років. Просив призначити обвинуваченим максимально суворе покарання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала суду такі показання. Вона знає ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є колишньою цивільною дружиною ОСОБА_5 . У 2014 році до неї приїхала ОСОБА_18 , якій ОСОБА_5 залишив зброю. Жінка принесла зброю в поліетиленовому пакеті та попросила, щоб цей пакет із зброєю зберігався в неї. ОСОБА_18 зайшла та сховала зброю під дерев`яну підлогу. У подальшому цей пакет вилучили працівники поліції. У пакеті був пістолет і годинник. Не знає звідки працівники поліції дізнались про те, що в неї зберігається зброя, вона про це нікому не казала. Під час вилучення вказаних речей вдома більше нікого не було. Протокол огляду вона підписувала, їй його зачитували. Коли їй принесли пакет ОСОБА_5 був під вартою. Крім зброї та годинника в пакеті більше нічого не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 дала суду такі показання. Обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона не знає. ЇЇ допитували на досудовому розслідуванні, вона приймала участь у впізнанні за фотознімками. Вона хворіла, її викликали працівники поліції, питали в кого вона купила телефон, сварили її, вона злякалась. ОСОБА_6 вона не знала, він не продавав їй телефон. Вона купила телефон у хлопця, який вище за неї. Працівники поліції показали їй на яку фотокартку треба вказати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , вина останнього та обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується такими матеріалами кримінального провадження:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_8 від 08.05.2014 року (т. 1 а.к.п. 9);

-заявою потерпілого ОСОБА_8 про дозвіл на проведення огляду в приміщенні його будинку АДРЕСА_4 за фактом пограбування (т. 1 а.к.п. 10);

-протоколом огляду місця події від 08.05.2014 року та фототаблицею до нього (т. 1 а.к.п. 11-16);

-висновком експерта від 15.05.2014 року № 55/01-118, згідно з яким три сліди пальців рук та два сліди долоней рук, вилучених 08.05.2014 року при огляді будинку АДРЕСА_4 за фактом крадіжки у ОСОБА_8 , придатні для ідентифікації особи (т. 1 а.к.п. 24-26);

-висновком експерта від 22.05.2014 року № 55/02-119, згідно з яким один слід знаряддя зламу на дерев`яній вирізці, вилучений 08.05.2014 року при огляді місця події біля будинку № 34 по вул. Волинській у м. Кривому Розі за фактом крадіжки у ОСОБА_8 , придатний для встановлення групової приналежності (т. 1 а.к.п. 40-41);

-протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 25.07.2014 року (т. 1 а.к.п. 101, 104);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.08.2014 року (т. 1 а.к.п. 119-120);

-протоколом огляду від 10.07.2014 року, згідно з яким проведено огляд мобільного телефону «Нокіа 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 , без сім карти та флеш карти, синьо-білого кольору з кнопками золотистого кольору, який добровільно видала ОСОБА_19 , пояснивши, що цей телефон вона купила у раніше незнайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_20 (т. 1 а.к.п. 139);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2014 року та довідкою до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, в якого вона в травні 2014 року придбала телефон «Нокіа 1112», що був викрадений у потерпілого ОСОБА_8 (т. 1 а.к.п. 142, 143);

-протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.06.2014 року (т. 1 а.к.п. 134);

-постановою про визнання доказів та передачу їх на зберігання від 11 серпня 2014 року (т. 1 а.к.п. 153);

-постановою про визнання доказів та передачу їх на зберігання від 05 вересня 2014 року (т. 1 а.к.п. 182);

-розпискою потерпілого ОСОБА_8 про отримання ним від працівників міліції належних йому мобільного телефону «Нокіа 1112», пневматичного пістолета, ліхтарика фірми «Філіпс» та рушника (т. 1 а.к.п. 183);

-протоколом отримання зразків для експертизи від 11 серпня 2014 року (т. 1 а.к.п. 144);

-висновком експерта від 11.08.2014 року № 58/01-286, згідно з яким два сліди пальців рук розміром 25х15 мм та 15х11 мм на липких стрічках розміром 18х30 мм та 18х22 мм відповідно залишені великим пальцем правої руки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Слід пальця руки розміром 25х13 мм на липкій стрічці розміром 18х33 мм та два сліди долоней рук розміром 40х25 мм та 40х20 мм на липких стрічках розміром 48х57 мм та 48х54 мм відповідно залишені не пальцями та долонями рук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а іншою особою (особами) (т. 1 а.к.п. 148-150);

-протоколом огляду сім карти мобільного оператора «Київстар» від 11.08.2014 року (т. 1 а.к.п. 164);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 28.08.2014 року (т. 1 а.к.п. 171);

-висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 від 02.09.2014 року № 1939, згідно з яким у останнього малися наступні тілесні ушкодження: забійна рана обличчя; закрита травма грудної клітини, яка супроводжувалась переломами 7, 8, 9, 10 ребер ліворуч; розрив лівої легені; гемопневмоторакс, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Час виникнення ушкоджень відповідає 08.05.2014 року. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, що могло бути при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи та потерпілим. Виникнення всіх тілесних ушкоджень у потерпілого при його падінні з висоти власного зросту на площину виключається (т. 1 а.к.п. 174-175);

-протоколом огляду поліетиленового пакету, вилученого у ОСОБА_17 , від 25.08.2014 року (т. 1 а.к.п. 177);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_13 від 09.08.2014 року (т. 2 а.к.п. 7);

-протоколом огляду місця події від 09.08.2014 року та фототаблицею до нього (т. 2 а.к.п. 9-12);

-висновком експерта від 11.09.2014 року № 55/01-217, згідно з яким два сліди пальців рук найбільшими розмірами по вісях 19х13 мм і 21х14мм на ліпких стрічках найбільшими розмірами 18х28 мм і 18х30 мм та один слід долоні руки найбільшими розмірами по вісях 70х33 мм на липкій стрічці найбільшим розміром 78х51 мм, вилучені 09.08.2014 року при огляді місця події за фактом крадіжки в будинку АДРЕСА_2 , придатні для ідентифікації особи (т. 2 а.к.п. 24-26);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 серпня 2014 року та довідкою до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_5 як чоловіка, який у ніч з 08.08.2014 року на 09.08.2014 року був серед нападників на нього із дружиною по АДРЕСА_5 (т. 2 а.к.п. 32, 33);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 серпня 2014 року та довідкою до нього, згідно з яким потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_5 як чоловіка, який 09.08.2014 року приблизно о 02.00 год знаходився у неї вдома та був серед нападників (т. 2 а.к.п. 37, 38);

-протоколом огляду сім карт мобільних операторів МТС і «Київстар» від 13.08.2014 року (т. 2 а.к.п. 59);

-постановою про визнання доказів та передачу їх на зберігання від 13 серпня 2014 року (т. 2 а.к.п. 60);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2014 року та фототаблицею до нього, згідно з якими підозрюваний ОСОБА_6 в присутності понятих дав добровільну згоду підтвердити на місці свої покази про вчинення ним злочинів на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, після чого останній у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 добровільно детально показав і розповів про обставини вчинення ним разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_23 нападів у будинку АДРЕСА_6 (т. 2 а.к.п. 88, 89-95);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2014 року та фототаблицею до нього, згідно з якими підозрюваний ОСОБА_5 в присутності понятих дав добровільну згоду підтвердити на місці свої покази про вчинення ним злочинів на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, після чого останній у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 добровільно детально показав і розповів про обставини вчинення ним разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_24 нападів у будинку АДРЕСА_6 (т. 2 а.к.п. 96, 97-103).

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2014 року (т. 2 а.к.п. 88) за участю підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в ньому інформації про отримання на це згоди власників будинків, які є потерпілими в кримінальному провадженні, що є порушенням ч. ч. 5, 6 ст. 240 КПК України, слід зазначити наступне. Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він не пам`ятає, чи давав він письмову згоду на проведення слідчого експерименту, але не заперечував проти його проведення. Таким чином, сама по собі відсутність у вказаному протоколі інформації про надання згоди власників будинків на проведення в них слідчого експерименту не свідчить про наявність достатніх підстав для визнання такого доказу недопустимим. Стосовно доводів захисника про визнання цього протоколу недопустимим доказом у зв`язку з тим, що згідно із довідкою Криворізької УВП № 3 ОСОБА_6 видавався для проведення слідчих дій у вересні 2014 року лише 11.09 і 16.09, тобто 15.09.2014 року він перебував у СІЗО і не міг фізично в цей день приймати участь у слідчій дії, необхідно звернути увагу на таке. Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтвердив присутність підозрюваного ОСОБА_6 15 вересня 2014 року під час проведення слідчого експерименту в належному йому будинку. Разом з тим зазначений слідчий експеримент проводився в присутності двох понятих, ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , та захисника ОСОБА_25 , підписи яких містяться в цьому протоколі, як і підпис самого ОСОБА_6 . При цьому в судовому засіданні останній не заперечував факт проведення з ним такої слідчої дії та підтвердив справжність свого підпису в протоколі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2014 року (т. 2 а.к.п. 88) за участю підозрюваного ОСОБА_6 недопустимим доказом.

Стосовно клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 про визнання недопустимим доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2014 року (т. 1 а.к.п. 142), згідно з яким свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який продав їй телефон «Нокіа 1112», що був викрадений у потерпілого ОСОБА_8 , з тих підстав, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що працівники міліції вказали їй на ту особу, яку вона має впізнати, слід зазначити наступне. Колегія суддів ставиться критично до таких показань свідка ОСОБА_19 , оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування цей свідок вже змінювала свої покази, посилаючись на певні сімейні обставини (т. 1 а.к.п. 138, 140-141). Крім того, зазначена слідча дія проводилась у присутності двох понятих, ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , підписи яких містяться в цьому протоколі, як і підпис свідка ОСОБА_19 , в яких зауважень до змісту протоколу не було. При цьому стороною захисту в судовому засіданні не доведено наявності обставин тиску з боку працівників міліції на вказаного свідка відповідними доказами, тому таких обставин під час судового розгляду не встановлено. Щодо доводів захисника про невідповідність цього протоколу впізнання вимогам ч. 3 ст. 228 КПК України у зв`язку з відсутністю в ньому інформації про ознаки, за якими свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_6 , то зі змісту вказаного протоколу вбачається, що свідок впізнала останнього за загальними рисами обличчя.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2014 року (т. 1 а.к.п. 142) недопустимим доказом.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 про визнання недопустимим доказом протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.06.2014 року (т. 1 а.к.п. 134) та як наслідок і протоколу огляду мобільного телефону «Нокіа 1112» від 10.07.2014 року (т. 1 а.к.п. 139) у зв`язку з відсутністю в матеріалах кримінального провадження ухвали слідчого судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року, на яку містить посилання в указаному протоколі проведення НСРД та яка підтверджує законність цієї НСРД, тобто не відкриття стороні захисту такої ухвали апеляційного суду після завершення досудового розслідування, що тягне за собою наслідки, визначені ч. 12 ст. 290 КПК України, необхідно звернути увагу на таке. Із дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.06.2014 року (т. 1 а.к.п. 134) вбачається, що останній був розсекречений на стадії досудового розслідування. Згідно із ч. 1 ст. 256 КПК України протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та повідомлення про надання доступу до матеріалів (т. 2 а.к.п. 156, 157-159), матеріали буди відкриті підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникові ОСОБА_25 . Адвокат ОСОБА_11 був залучений захисником обвинуваченого ОСОБА_6 вже під час судового провадження. При цьому в судовому засіданні захисник ОСОБА_11 не звертався до суду з відповідним клопотанням про зобов`язання прокурора надати таку ухвали слідчого судді апеляційного суду.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає достатніх підстав для визнання протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.06.2014 року (т. 1 а.к.п. 134) та протоколу огляду мобільного телефону «Нокіа 1112» від 10.07.2014 року (т. 1 а.к.п. 139) недопустимими доказами.

Аналізуючи показання обвинувачених, потерпілого, свідків на предмет їх послідовності, логічності, правдивості, як окремо, так і в сукупності, на предмет їх узгодженості в розрізі показань окремого учасника кримінального провадження та в розрізі показань усіх учасників, оцінюючи інші наявні у справі докази окремо та всі докази разом у сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується в повному обсязі та визнається одним з обвинувачених ОСОБА_5 .

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та повністю підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_17 і дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Ці діяння містять такі склади злочинів:

-ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

-ч. 3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вчинено кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. При цьому вказані злочини вчинені відносно осіб похилого віку, а один із них із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем мешкання, попереднім місцем роботи та адміністрацією Криворізької УВП № 3 характеризується позитивно, свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, завдану потерпілим шкоду добровільно не відшкодував, пред`явлений прокурором цивільний позов визнав повністю, вибачився перед потерпілим ОСОБА_8 .

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним інших злочинів без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та визначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 згідно з вимогами ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, слідчим характеризується позитивно, свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, завдану потерпілим шкоду добровільно не відшкодував, пред`явлений прокурором цивільний позов не визнав.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до положень ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним інших злочинів без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та визначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Крім того, прокурором в інтересах держави в особі комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» пред`явлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в якому прокурор просив стягнути солідарно з обвинувачених на користь лікарні суму коштів, витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_8 , в розмірі 2 770 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Частиною 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно із довідкою комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» сума коштів, витрачених на лікування ОСОБА_8 за період з 08.05.2014 року до 22.05.2014 року складає 2 770 грн. 60 коп.

За таких обставин колегія суддів вважає, що цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди, завданої злочином, є законним і достатньо обґрунтованим, тому його слід задовольнити.

Долю речових доказів суд вирішує згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України.

З обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 слід стягнути на користь держави 1 277 грн. 60 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів.

Обраний обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187 КК України, та призначити йому таке покарання:

-за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, тобто з 12 серпня 2014 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк призначеного покарання час його перебування під вартою з 12 серпня 2014 року до 20 червня 2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2016 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187 КК України, та призначити йому таке покарання:

-за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 (років) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 13 серпня 2014 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк призначеного покарання час його перебування під вартою з 13 серпня 2014 року до 20 червня 2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2016 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» 2 770 (дві тисячі сімсот сімдесят) грн. 60 коп. на відшкодування шкоди, завданої злочином.
Речові докази, а саме:

- мобільний телефон «Нокіа 1112», пневматичний пістолет та ліхтарик фірми «Філіпс», - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 згідно із розпискою (т. 1 а.к.п. 183);

-решту доказів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави 1 277 (одну тисячу двісті сімдесят сім) грн. 60 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів.

Обраний ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим їхнє право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3