Справа180/1448/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 20 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Марганець Дніпропетровської області, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий (в порядку ст.89 КК України),

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 відповідно до рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2005 року та виданого 20 жовтня 2005 року на його виконання виконавчого листа № 2-1825, був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_5 у розмірі частини заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму, до досягнення дитиною віку 18 років, починаючи стягнення з 26 серпня 2005 року.
Однак, ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, за період з 26 серпня 2005 року по 21 травня 2018 року стягнуті з нього рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2005 року аліменти не сплачував, іншої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав, на попередження державного виконавця Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про необхідність погашення заборгованості, відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів. В результаті чого, через тривале ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, період злісного ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 складає 12 років 6 місяців 26 днів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 90 643,69 грн., що сукупно складає суму таких виплат більше ніж як за три місяці відповідних платежів. Згідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості.
Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину не визнав, повідомив, що потерпілою йому неодноразово було заявлено, що ОСОБА_8 не його донька, тому він не вважав за необхідне сплачувати аліменти на її утримання. Крім того, він не може офіційно влаштуватися на роботу, підробляє ремонтами, має в місяць дохід в розмірі 200-300 гривень. Також, повідомив, що проживає у цивільному шлюбі з жінкою, яка має інвалідність 1 групи і потребує постійного лікування, та її дитиною, яку теж необхідно утримувати, тому у нього не вистачає коштів на сплату аліментів. В подальшому має намір через суд з`ясувати питання щодо свого батьківства по відношенню до ОСОБА_7 , 2004 року народження.
Потерпіла ОСОБА_5 суду розповіла, що з ОСОБА_3 вона проживала у цивільному шлюбі, дитина народилася тоді, коли вони проживали разом і обвинувачений визнавав доньку своєю дитиною, про що ним було написано у відділі РАГС заяву. ОСОБА_3 не хотів сплачувати аліменти з часу ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на доньку. За період з 2005 року по 2018 рік, тобто за тринадцять років вона отримала аліменти лише один раз у вересні-жовтні 2017 року з ПАТ «Марганецький ГЗК» їй на картку було перераховано приблизно 2000 гривень. Вона неодноразово зверталася до відділу державної виконавчої служби з питання стягнення з ОСОБА_3 аліментів та заборгованості по аліментах, однак результатів не було.
Допитана в ході судового розгляду державний виконавець Марганецького міського відділу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_9 суду повідомила, що ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання своєї доньки ОСОБА_8 . Жодної інформації про добровільну сплату ним аліментів державному виконавцеві не було надано. Лише один раз стягувачем ОСОБА_5 їй було повідомлено про те, що ОСОБА_3 влаштувався на роботу до ПАТ «МГЗК». У зв`язку з цим на адресу підприємства у вересні 2017 року була направлена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Однак, через невеликий проміжок часу з ПАТ «Марганецький ГЗК» було повідомлено, що ОСОБА_3 звільнився. На момент звільнення заборгованість по аліментах складає 82162,75 грн.

Свідок ОСОБА_10 суду розповіла, що вона є племінницею обвинуваченого. ОСОБА_3 не має можливості сплачувати аліменти, так як не працює, роботу не може знайти, і в даний час він проживає з дружиною, яка є інвалідом. Вона не ходить, у неї теж є дитина. Потерпілій допомагала матір ОСОБА_3 і грошима, і речами. ОСОБА_5 говорила, що ОСОБА_8 то не дитина ОСОБА_3 , однак постійно вимагала гроші з його матері. Бабуся ОСОБА_8 ОСОБА_11 часто їздила до Західної України, привозила звідти одяг та іграшки для дитини.
Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 суду розповіла, що її син ОСОБА_3 не може офіційно влаштуватися на роботу, підробляє копкою городів, покосами. Він живе з жінкою, яка є інвалідом першої групи. ОСОБА_5 неодноразово зверталася до неї з проханням надати матеріальну допомогу, однак у неї такої можливості не було, так як у неї був лежачий чоловік, та й необхідно було надавати допомогу синові та його дружині. Коли чоловік не хворів, вона допомагала ОСОБА_12 : привозила речі з Західної України.
Також, судом досліджено докази, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило, а саме:

витяг з реєстру про внесення до ЄРДР 20 квітня 2018 року відомостей про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.1 ст.164 КК України (а.с.11);

рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2005 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 , в розмірі частини заробітку, але не менш неоподатковуваного мінімуму, до досягнення дитиною віку 18 років, починаючи стягнення з 26 серпня 2005 року (а.с.55);

виконавчий лист № 2-1825/2005, виданий Марганецьким міським судом 20 жовтня 2005 року на виконання рішення суду від 19 вересня 2005 року (а.с.56);

розрахунок заборгованість по аліментах від 07 вересня 2017 року, що заборгованість ОСОБА_3 по аліментах станом на 06 лютого 2017 року складає 78495,33 грн. (а.с.57-60);

постанова державного виконавця від 07 вересня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, отримувану ним в ПАТ «МГЗК», та розпорядження про здійснення відрахувань із доходів ОСОБА_3 в розмірі частини виплат щомісячно до погашення боргу 78495,33 грн. (а.с.62-63);

довідка Марганецької міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 26 червня 2018 року про те, що ОСОБА_3 був зареєстрований як безробітний 27 січня 2017 року, з 06 лютого 2017 року працевлаштований в Марганецький ГЗК електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування (а.с.77);

звіт ПАТ «МГЗК» про здійсненні відрахування та виплати із заробітної плати ОСОБА_3 за період вересень-жовтень 2017 року (а.с.64);

лист ПАТ «МГЗК» від 13 грудня 2017 року про те, що припинено утримання аліментів за виконавчим листом № 2-1825, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 . На момент звільнення заборгованість по аліментах складає 82162,75 грн. (а.с.65);

розрахунок заборгованості від 05 червня 2018 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_3 по аліментах на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_8 , 2004 року народження, складає: на час звільнення з підприємства ПАТ «МГЗК» станом на 01.11.2017 року 82162,75 грн., з період з 01.11.2017 року по 21.05.2018 року 8480,94 грн. (а.с.54);

висновок судово психіатричного експерта № 188 від 26 червня 2018 року, що ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.67-69).

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 доведена та підтверджена сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів.

Встановивши всі обставини кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як обраний ним спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Суд не приймає доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , що він не має можливості сплачувати аліменти у зв`язку з відсутністю в нього постійного доходу, оскільки обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_3 є працездатною особою, працює, хоча і неофіційно, отримує дохід щомісячно, за його словами в 2016 році три місяців працював у Москві, з 06 лютого 2017 року по 20 жовтня 2017 року працював в ПАТ «МГЗК», де отримував заробітну плату, однак, призначені судом аліменти добровільно не сплачував, іншої матеріальної допомоги дитині не надавав.

Також, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив, що протягом 2005-2017 років жодного аліментного платежу добровільно не здійснив.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_3 , влаштувавшись на роботу до ПАТ «МГЗК» у лютому 2017 року, не повідомив про це державного виконавця, тобто не виконав обов`язку, встановленого ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», свідчать про те, що ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати аліментів протягом 12-ти років.

Також, суд не приймає доводи обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 не його донька, оскільки в актовому записі про народження дитини він записаний її батьком, і протягом 12-ти років ОСОБА_3 не намагався довести протилежне.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для ухвалення виправдувального вироку.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином невеликої тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що силу ст.89 КК України він вважається раніше не судимим, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з 2013 року із жінкою, яка має 1 групу інвалідності і потребує постійного догляду, офіційно не працює.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, невизнання ним своєї вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався і суд не вбачає підстав для його застосування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1