Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого ( зі слів),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Клопотання погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0006815 від 17.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 будучи обізнаним з покаранням, яке передбачено санкцією статті за злочин, в якому він підозрюється, може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому і суду, також виїхати за межі України, з метою уникнення відповідальності; перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показів останніх; може вчиняти інші корисливі злочини, оскільки він неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом; крім того порушив умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2017 року. Так, наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України від 4 до 6 років позбавлення волі, слід також врахувати відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та навчання, майновий стан, його репутацію, вік та стан здоров`я. Так, під час проведення досудового розслідування не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах державної установи ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання, посилались на недоведеність прокурором ризиків, необґрунтованість підозри та просили у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
17.07.2018 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.07.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.07.2018 року, постановою про визнання та приєднання речових доказів від 18.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.07.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.07.2018 року, протоколом обшуку затриманої особи від 17.07.2018 року, повідомленням про підозру від18.07.2018 року, протоколом допиту підозрюваного - достатньою мірою для цієї стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя не враховує при оцінці доказів щодо обґрунтованості підозри протокол обшуку від 17.07.2018 року та протокол огляду місця події від 17.07.2018 року, оскільки дані протоколи долучені до матеріалів клопотання не в повному обсязі.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Так, характер інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що підозрюваний не має постійного доходу в сукупності свідчать про ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

Водночас, відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які приведені у клопотанні слідчого. Зокрема, ці ризики фактично мають мінімізований ступінь їх здійснення, а у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, тобто слідчим не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України. За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

Зобов`язати ОСОБА_5 негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_5 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання.

Строк дії ухвали визначити два місяці до 19 вересня 2018 року, включно, але не більше строку досудового розслідування.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню, після її оголошення.

Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 та прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1