Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

03 липня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2018 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2018 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу і лікуванням від наркоманії, кримінальне провадження закрито.
Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пройшов курс добровільного лікування з приводу епізодичного вживання марихуани в денному стаціонарі, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у судовому розгляді в суді першої інстанції ОСОБА_5 вважає ухвалу такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ( застосування закону, який не підлягає застосуванню) та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд необгрунтовано застосував ч.4 ст.309 КК України, оскільки для застосування цих положень суд мав би з`ясувати чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету лікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від відповідальності за вчинений злочин. Вказує на те, що матеріали кримінального провадження не містять таких відомостей. Крім того, на думку прокурора, суд в порушення вимог ст.124 КПК України стягнув при постановленні ухвали про закриття кримінального провадження судові витрати з обвинуваченого. Просить ухвалу суду від 21 березня 2018 року скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який просить задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника ОСОБА_8 , який просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до задоволення з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з обвинувального акту та ухвали суду від 21 березня 2018 року ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», особою, хворою на наркоманію, є особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження встановлено діагноз « наркоманія».

З системного аналізу положень ч.4 ст.309 КК України та ст.1 Закону України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» слідує, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Водночас, ні матеріали кримінального провадження, ні ухвала суду від 21 березня 2018 року не містять відомостей про встановлення ОСОБА_6 діагнозу « наркоманія», чи потребував він лікування з приводу цього захворювання, чи дійсно з приводу цього звернувся до лікувального закладу і розпочав добровільно лікування.

В матеріалах кримінального провадження наявна лише довідка №12 від 14.11.2017 року, видана Обласним центром психічного здоров`я населення (а.с. 28 Т.2), згідно якої ОСОБА_6 пройшов курс добровільного лікування з приводу епізодичного вживання маріхуани без синдрому залежності в денному стаціонарі КЗ « РОЦПЗН».

За таких обставин, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність (застосовано закон , який не підлягає застосуванню).

Також, судом першої інстанції, в порушення вимог ст.124 КПК України, при постановленні ухвали про закриття кримінального провадження вирішено питання про процесуальні витрати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку колегії суддів, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону тягне за собою скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки, виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції в цьому випадку позбавлений ухвалити інше судове рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412,413, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3