Справа №454/1846/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2018 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокуророрів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

цивільного позивача ОСОБА_10 ,

представника потерпілої та цивільного позивача адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №0001022 про обвинувачення

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого на проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти вищої, раніше несудимого, приватний підприємець,

за ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.09.2016р. близько 13.30год. на автодорозі Р-15 сполученням Ковель-Червоноград-Жовква в м.Великі Мости по вул.Львівська Сокальського району Львівської області, поблизу автозаправної станції «ОККО», ОСОБА_12 , керуючи автомобілем марки «Деу Ланос», р.н.з. НОМЕР_1 , рухався в напрямку м.Жовква та проявив неуважність, не врахував дорожню обставновку, перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_14 , який рухався по зустрічній смузі.

Внаслідок даної дорожно-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 , яка перебувала в якості пасажира в автомобілі марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді лівобічного багатовідламкового перелому даху вертлюжної впадини зі зміщенням відламків, середньоверхнього вивиху головки стегнової кістки з крайовим переломом, лінійного перелому дна вертлюжної впадини зліва.

Своїми злочинно-недбалими діями обвинувачений ОСОБА_12 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме, вимоги Правил дорожнього руху України:

- п.1.5, дії учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3 б), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.2.3 д), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.4, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п.1.1 розділу 34, вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей

Дані порушення є у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема, спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 показав, що 09.09.2016р. він рухався автомобілем у м.Львів. Він постійно їхав по своїй смузі, на смугу зустрічного руху не виїжджав. Самого моменту зіткнення не пам`ятає, а тому не може ствердно ні визнати своєї вини, ні заперечити обвинувачення.

Цивільні позов визнає частково. Згідний сплатити потерпілій та цивільному позивачу різницю між страховим відшкодуванням та розміром шкоди.

Суд враховує показання обвинуваченого, однак його винність у вчиненому злочині стверджується наступними зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_9 , яка суду показала, що 09.09.2016р. вона перебувала в автомобілі марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 яким керував її чоловік ОСОБА_14 .

На повороті поблизу автозаправної станції в м.Великі Мости автомобіль марки «Деу Ланос» під керуванням обвинуваченого виїхав на їх смугу руху та здійснив зіткнення з ними. Внаслідок даної ДТП вона отримала численні травми, після чого тривалий час перебувала на лікуванні.

Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Показами свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що 09.09.2016р. він рухався з м.Львів автомобілем марки «Опель Віваро». Поблизу автозаправної станції «ОККО» в м.Великі Мости Сокальського району на його смугу руху з-за повороту виїхав автомобіль марки «Ланос». Він зреагував та повернув вправо, однак уникнути зіткнення не вдалося та від удару керований ним автомобіль відкинуло в праву сторону на бордюр. Все відбулося дуже швидко.

З ним в автомобілі також була його дружина та брат. Дружина отримала тілесні ушкодження та була доставлена автомобілем швидкої допомоги до лікарні.

Допитом експертів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в судовому засіданні роз`яснили, що розміщення транспортних засобів в момент контактування встановити неможливо, так як відсутні сліди на місці події.

Уламки та частини автомобілів, осип скла знаходяться на лівій смузі руху, виходячи з напрямку руху в сторону м.Львів, свідчать , що місце зіткнення відбулося саме на цій смузі руху.

Протоколом від 09.09.2016р., схемою та фототаблицею до нього (а.с. 141-153), згідно яких місцем події є ділянка автомобільної дороги поблизу автозаправної станції «ОККО» по вул.Львівська в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, де виявлено пошкоджені автомобіль марки «Деу Ланос» р.н.з. НОМЕР_1 , розташований частково на правій смузі руху та частково (передньою лівою частиною) на зустрічній смузі руху, виходячи з напрямку в м.Львів та автомобіль марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 , який розташований частково на лівій смузі руху та частково (передньою частиною) на лівому узбіччі, виходячи з напрямку в м.Львів.

Висновком експерта №124/2016 від 25.11.2016р. (а.с. 127-128), згідно якого у ОСОБА_9 , виявлено тілесні ушкодження у виді лівобічного багатовідламкового перелому даху вертлюжної впадини зі зміщенням відламків, середньоверхнього вивиху головки стегнової кістки з крайовим переломом, лінійного перелому дна вертлюжної впадини зліва, двох ран на голові, які могли утворитися 09.09.2016р. від дії тупих твердих предметів, до яких належать деталі салону автомобіля і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Висновком експерта №319/2016 від 01.12.2016р. (а.с.102), згідно якого в ОСОБА_12 виявлено закритий перелом правої стегнової кістки, закритий перелом лівої ключиці, множинні садна грудної клітки, живота, колінних суглобів, забій грудної клітки, закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, які утворилися від дії тупих предметів, могли утворитися 09.09.2016р. від дії частин салону легкового автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться: переломи до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, закрита черепно-мозкова травма до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, інші ушкодження до легких.

Висновком судової автотехнічної експертизи №4801 від 07.11.2016р. та фототаблицею до нього (а.с. 130-134), яким встановлено, що рульова, гальмівна система та система освітлення автомобіля марки «Деу Ланос» р.н.з. НОМЕР_1 до дорожньо-транспортної пригоди перебували у технічно справному стані.

Висновком судової автотехнічної експертизи №4799 та фототаблиці до нього (а.с. 136-140), яким встановлено, що рульова, гальмівна система та система освітлення автомобіля марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди перебували у технічно справному стані

Висновком №4803 від 03.01.2017р. фототаблицею та схемою до нього (а.с. 109-118), згідно якого у момент зіткнення автомобілів марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_2 та марки «Деу Ланос», р.н.з. НОМЕР_1 , повздовжня вісь автомобіля марки «Деу Ланос» знаходилася під кутом близько 1350 зліва направо по відношенню до повздовжньої осі автомобіля марки «Опель Віваро». Обида транспортні засоби розміщувалися на зустрічних напрямках та перебували у русі.

Місце зіткнення даних автомобілів знаходиться на лівій смузі руху, виходячи з напрямку в сторону м.Львів, тобто на смузі руху автомобіля марки «Опель Віваро».

Висновком №1629 від 23.06.2017р. (а.с. 104-107), згідно якого водій ОСОБА_14 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем марки «Деу Ланос», р.н.з. НОМЕР_1 , шляхом своєчасного застосування гальмування. Разом з тим, ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути скоєння ДТП, для чого йому було необхідно вести свій автомобіль по своїй (правій) стороні проїзної частини дороги, вибираючи необхідну безпечну швидкість руху (не більше 60км/год) та не виїжджаючи на зустрічну смугу.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2017р., схемою та фототаблицею до нього (а.с.119-123), згідно якого ОСОБА_12 показав траєкторію руху автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.09.2016р. (момент, який він пригадав).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2017р. та схемою до нього (а.с.124-126), згідно якого ОСОБА_17 показав розташування транспортних засобів на місці події безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою та в момент зіткнення.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що вину обвинуваченого у вчиненому злочині доведено повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України є правильною, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вперше засуджується, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, а тому переконується, що застосування до нього покарання у виді штрафу буде достатнім для його виправлення та перевиховання.

ОСОБА_10 подав цивільний позов до ОСОБА_12 , за участю третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та заяву про збільшення позовних вимог, в яких просить стягнути з ОСОБА_12 на його користь 228019,80грн. матеріальної шкоди та 22801,98грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено його автомобіль марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_1 , мала місце з вини ОСОБА_12 .

Він звернувся до страхової компанії обвинуваченого СК «ПЗУ Україна», аварійний комісар якої оцінив матеріальний збиток його автомобіля в розмірі 227219,80грн.

Страховою компанією йому буде відшкодована шкода у випадку ухвалення обвинувального вироку.

Звітом визначено, що вартість завданого йому матеріального збитку складає 227219,80грн., вартість проведення даної експертизи 800грн.

Максимальний розмір страхового відшкодування, згідно полісу обов`язкового страхування, становить 100000грн., що є меншим від заподіяного йому збитку.

Враховуючи, що ОСОБА_12 , як заподіював шкоди, не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, настоює на тому, щоб стягнути з обвинуваченого повний розмір заподіяного матеріального збитку.

Зазначив, що все, що залишилося від належного йому автомобіля «Опель Віваро» р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , після відшкодування шкоди може забрати собі, так як страхова компанія відшкодовує різницю між вартість транспортного засобу до його пошкодження та його вартістю після пошкодження.

Також, стверджує, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він був позбавлений автомобіля, який придбав на свої заощадження та заощадження батьків, став залежним від громадського транспорту, порушився звичний життєвий устрій, він змушений витрачати більше часу для проїзду до місця праці, що забирало в нього час, відведений для сім`ї, відпочинку та домашніх справ. У зв`язку з розглядом справи, страховою компанією не виплачено відшкодування, а ОСОБА_12 жодного відшкодування не пропонував.

Оцінює відшкодування моральних страждань в розмірі 10% від суми матеріального збитку, що становить 22801,98грн.

В судовому засіданні цивільний позивач позов підтримав та навів суду доводи, аналогічні викладеним в позовній заві.

ОСОБА_12 позов визнав частково та подав відзив на позов, в якому зазначив, що його цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспортного засобу була застрахована, він вчасно повідомив про страховий випадок, а тому, до даних правовідносин застосовується Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому, оскільки вартість автомобіля ОСОБА_10 марки «Опель Віваро» станом на момент ДТП становила 227219,80грн., то з нього підлягає стягненню різниця між вартістю даного транспортного засобу після ДТП (97100грн.) та страховим відшкодуванням (100000грн.) та складає 30119,80грн., яку він згідний сплатити.

Заперечив також стягнення з нього на користь цивільного позивача 800грн. витрат на проведення експертизи, так як звіт про оцінку майнової шкоди був виготовлений на замовлення страхової компанії, а ОСОБА_10 повторно отримав ідентичний звіт від того ж самого суб`єкта, лише з пізнішою датою виготовлення.

Також, вважає завищеним та недоведеним розмір відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що з нього підлягає стягненню лише різниця між страховим відшкодуванням та розміром матеріальної шкоди, оскільки його відповідальність застрахована, він виконав усі передбачені законом вимоги та не надавав згоди на відшкодування ним самостійно повного розміру завданої шкоди.

Представник цивільного позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі від особи, як завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припиненим чи обмеженим договором, стороною якого потерпілий не був.

Тому, майнова шкода підлягає відшкодуванню ОСОБА_12 в повному обсязі, а покликання останнього на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає безпідставним.

Вислухавши сторони, дослідивши докази в справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно протоколу технічного огляду від 09.09.2016р., договору від 15.12.2016р., квитанції №245 від 15.12.2016р., звіту №245 від 27.01.2017р. (а.с.33-48), розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_10 пошкодження його автомобіля марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_1 становить 227219,80грн., що дорівнює ринковій вартості даного автомобіля, так як вартість відновлювального ремонту є більшою за його ринкову вартість.

З поліса №АІ/9346619 від 02.03.2016р. (а.с. 49), цивільно-правова відповідальність ОСОБА_12 застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100000грн.

Листом, від 20.02.2017р. ОСОБА_10 повідомлено, що страхове відшкодування йому буде виплачено після отримання обвинувального вироку.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що позивач погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а тому дійшов висновку про підставність його вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі вартості на момент ДТП знищеного автомобіля, що становить 227219,80грн. та вартості проведення експертизи в сумі 800грн., що в сумі становить 228019,80грн.

Щодо позиції цивільного позивача на те, що право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі від особи, як завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припиненим чи обмеженим договором, стороною якого потерпілий не був, то суд виходить з наступного.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Разом з тим, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З наведеного випливає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.07.2018р. у справі №755/18006/15-ц.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що стверджується полісом №АІ/9346619 від 02.03.2016р.

Також, останній належним чином та вчасно повідомив про подію дорожньо-транспортної пригоди страховий випадок.

Цивільний позивач, як власник знищеного транспортного засобу звернувся до страхової компанії з вимогою виплатити страхове відшкодування. У виплаті відшкодування страховою компанією не було відмовлено, лише зазначено про необхідність представлення рішення суду, яким водія забезпеченого автомобіля марки «Деу Ланос» р.н.з. НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

З огляду на вищезазначене, суд погоджується з позицією ОСОБА_12 і його захисника та дійшов висновку, що з нього слід стягнути різницю між вартістю знищеного транспортного засобу та страховим відшкодуванням. Оскільки страхове відшкодування на даний час не виплачено, а максимальний розмір його становить 100000грн, то суд приймає для розрахунку саме цю суму, оскільки розмір заподіяної матеріальної шкоди є значно більшим.

Таким чином: 228019,80грн. (вартість транспортного засобу на момент ДТП) 100000 (ліміт відповідальності) = 128019,80грн.

Саме 128019,80грн. підлягає відшкодуванню ОСОБА_12 , як заподіювачем шкоди. Решта відшкодування в сумі 100000грн. - страховою компанією.

Оскільки позовна вимога заявлена цивільним позивачем лише до ОСОБА_12 , то суд задовольняє позов лише в частині стягнення з останнього вищевказаної суми на відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_10 визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, помилково виходив з розміру матеріального збитку, застосувавши відсоткове співвідношення.

В той же час, суд враховує, що вина ОСОБА_12 в спричиненні ДТП, в якому знищено автомобіль цивільного позивача, що спричинило останньому незручності в пересувані до місця праці тощо, що в свою чергу потягло за собою порушення звичного життєвого устрою. Також, така шкода не відшкодована обвинуваченим в добровільному порядку.

Тому, суд погоджується з усіма доводами позивача по цій позовній вимозі.

З другого боку, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

За таких підстав, враховуючи всі негативні психологічні наслідки, які останній поніс внаслідок протиправних дій ОСОБА_12 , суд, з врахуванням принципу виваженості та справедливості, дійшов до висновку що стягнення з останнього 6000 грн. буде справедливою сатисфакцією.

Потерпіла ОСОБА_9 також звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_12 , за участю третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у даному кримінальному провадженні, в якому просить стягнути з ОСОБА_12 на її користь 250000грн. на відшкодування моральної шкоди та 2021,44грн. матеріальної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок даної ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_12 , вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у фізичному болі, душевних стражданнях, моральних переживаннях, порушення нормальних життєвих зв`язків, які потягли негативні зміни в її житті, фізичних незручностях та психологічному дискомфорті, тимчасовій відірваності від активного соціального життя та емоційній напрузі.

Вона була змушена протягом тривалого часу перебувати на стаціонарному лікуванні в медичній установі, перенесла оперативне втручання, не могла обійтися без стороннього догляду. Вона повністю не одужала до сьогодні, не може нормально ходити, їй важко пересуватися без сторонньої допомоги, вона була змушена вийти на роботу, щоб уникнути звільнення.

Витрати на лікування (придбання ліків), які вона може підтвердити, складають 2021,44грн.

В судовому засіданні потерпіла позов підтримала.

ОСОБА_12 позов визнав частково та подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову потерпілої.

Свої заперечення мотивує тим, що він застрахував цивільно-правову відповідальність, повідомив про страховий випадок та не надавав згоди на відшкодування шкоди лише ним одноособово.

Тому, шкода, завдана здоров`ю потерпілої, відшкодовується останній страховою компанією, до якої остання з такою вимогою не зверталася.

Також, вважає завищеним та недоведеним визначений останньою розмір моральної шкоди.

Представник потерпілої подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що право потерпілої вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі від особи, як завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припиненим чи обмеженим договором, стороною якого потерпілий не був.

Тому, вважає безпідставним в повному обсязі покликання ОСОБА_12 на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вислухавши сторони, дослідивши докази в справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно листків непрацездатності (а.с. 80-85), ОСОБА_9 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «лівобічного багатовідламкового перелому даху вертлюжної впадини зі зміщенням» в період з 09.09.2016р. по 23.11.2016р.

Надалі з 24.11.2016р. по 23.02.2017р., з 04.02.2017р. по 28.04.2017р. потерпіла перебувала на лікування в «домашньому режимі».

Також, потерпіла продовжує періодично лікуватися, що стверджується листком непрацездатності за період з 19.06.2018р. по 10.07.2018р. та витягами з медичної картки.

З фіскальних чеків (а.с. 86-87) вбачається, що потерпіла за власні кошти придбала медикаменти на загальну суму 2021,44грн.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов`язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку, а також вина зазначеної особи.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч.1 ст.1195 ЦК України).

Судом було встановлено, що ОСОБА_12 винен у вчиненні ДТП, в якому потерпіла отримала тілесні ушкодження.

Однак, як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_12 як власника «Деу Ланос» р.н.з. НОМЕР_1 , застрахована. До об`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності належить, крім іншого, відшкодування ОСОБА_12 , шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Таким чином, як мотивовано судом вище, шкода завдана здоров`ю потерпілої, яка полягає у відшкодуванні витрати на придбання ліків потерпілою в розмірі 2021,44грн. підлягає виплаті страховою компанією, з якою ОСОБА_12 уклав договір обов`язкового страхування.

Крім того, право потерпілої на відшкодування моральної шкоди, її суть, способи та розмір відшкодування врегульовано статтею 23 ЦК України, як зазначено вище.

Також, суд погоджується, що внаслідок даної ДТП потерпілій було спричинено моральну шкоду, яка полягає фізичному болі та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я; у отриманні сильного нервового стресу, у душевних стражданнях та хвилюваннях, інших негативних емоціях, які вона переживала через стан свого здоров`я, заходячись у лікарні та перебуваючи на лікуванні в домашніх умовах. В результаті ДТП протягом тривалого часу змінився звичний уклад її життя, були порушені його нормальні життєві зв`язки, в тому числі вона не мала змоги здійснювати трудову діяльність.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує і ту обставину, що ОСОБА_12 вчинив дорожньо-транспортну пригоду з необережності, під час якої сам отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що стверджується висновком експертизи, а також те, що засудження останнього також буде сатисфакцією потерпілій.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що стягнення з ОСОБА_12 на користь потерпілої відшкодування в розмірі 50 000 грн. буде співмірним моральній шкоді.

Судові витрати слід покласти на засудженого.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_12 за ч.1 ст.286 КК України визнати винним та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот)грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Речові докази: автомобіль марки «Деу Ланос», р.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на території Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_12 ; автомобіль марки «Опель Віваро», який зберігається на території Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_10 .

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 128019 (сто двадцять вісім тисяч дев`ятнадцять) грн. 80коп. матеріальної шкоди та 6000 (шість тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 99 коп. судового збору.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 704(сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 10623 (десять тисяч шістсот двадцять три) грн. 40коп. витрат на проведення експертиз.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1