Справа № 545/1870/18
Провадження № 1-кп/545/216/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2018 року року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Полтава кримінальне провадження №0000813 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бричківка Полтавського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07 червня 2010 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 200 годин виправних робіт, 15 вересня 2010 року знятий з обліку по відбуванню покарання;

- 25 серпня 2010 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України 2001 року від покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, знятий з обліку за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2012 року

- 07 травня 2012 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 25 вересня 2015 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України, ч.1 ст.309 КК України, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року знятий з обліку по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 06 липня 2018 року близько 01.00 годині, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, діючи умисно, повторно, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей проник до сараю, який розташований на території домогосподарства, що належить ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав трьох дорослих курей несучок білого кольору вартістю 120 грн. кожна, після чого викраденим розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 360 грн.

Протиправні дії ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно з проникненням у приміщення.

20 липня 2018 року у кримінальномупровадженні №0000813 між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 , в порядку передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.3 ст.185 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке підозрюваний ОСОБА_4 повинен понести за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк визначений судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_5 просила суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на затвердження угоди, що підтвердив у письмовій заяві до суду.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 липня 2018 року між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000813.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язкидо закінчення іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1