24 травня 2018 р. Справа № 624/198/18 провадження № 1-кп/632/99/18
У Х В А Л А
(про повернення обвинувального акту прокурору)

24 травня 2018 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області колегіально у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши в залі суду в м. Первомайський у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000362 від 27 грудня 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.ст. 15 , 115 ч. 2 п.13 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16.05.2018 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд призначити дане провадження до судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку прокурора, просив призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, через неконкретність викладеного у обвинувальному акті обвинувачення.

Обвинувачена підтримала думку захисника.

Вислухавши учасників судового провадження, проаналізувавши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000362 від 27 грудня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст. 115 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням за ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст. 115 КК України було повернуто до Прокуратури Харківської області для усунення недоліків, через його невідповідність вимогам КПК України, зокрема фактичну відсутність викладу формулювання обвинувачення та як наслідок порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Не усунувши недоліків обвинувального акту, вказаних в ухвалі Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року, прокурор спрямував обвинувальний акт до суду.

Обвинувачення знову належним чином викладено не було, обвинувальний акт лише було доповнено абзацом наступного змісту: « ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона 27.12.2017 року близько 13:15 знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи особою, яка рініше вчинила умисне вбивство скоїла замах на умисне вбивство ОСОБА_6 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство».

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити певні дані, серед яких анкетні відомості обвинуваченого та потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення і ці обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначеної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути конкретним.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений в«а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 р., передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим, зрозумілою для нього мовою, про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Разом з цим, при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , якій висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст. 115 КК України, затвердженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя ОСОБА_10 , зазначені вимоги закону не виконані. Формулювання обвинувачення по представленому обвинувальному акту є нечітким. Зокрема, в обвинувальному акті відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з вказаного обвинувального акту у ньому викладено зміст зміненої підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювалася ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування. Сама назва обвинувального акту зазначена як «обвинувальний акт у кримінальному провадженні…за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст. 115 КК України». В обвинувальному акті, перед анкетними даними, процесуальний статус ОСОБА_8 зазначений як «підозрювана у кримінальному провадженні». В обвинувальному акті також зазначено, що 28.12.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст. 115 КК України та 21.03.2018 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України. Після вищевказаних вказівок на пред`явлення та зміну підозри, обвинувальний акт містить викладення обставин вчиненого злочину. Після зазначення кваліфікації дій ОСОБА_8 , в обвинувальному акті викладено обвинувачення, а саме вказано, що « ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона 27.12.2017 року близько 13:15 знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство скоїла замах на умисне вбивство ОСОБА_6 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство» .

Суд вважає, що таке викладення обвинувачення ОСОБА_8 не може вважатися повним, конкретним та детальним і відповідно не є достатніми для повного розуміння обвинуваченою суті висунутого проти неї обвинувачення, що позбавляє її можливості підготовки адекватного захисту і порушує її права, передбачені пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Оскільки в обвинувальному акті відсутнє повне, конкретне та детальне формулювання обвинувачення в контексті п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, то ОСОБА_8 фактично, у визначеному законом порядку, не набула статусу обвинуваченої.

Тому обвинувальний акт належить повернути прокурору прокуратури відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Харківської області для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 23, 291, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000362 від 27 грудня 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - п.13 ч.2 ст. 115 КК України, - повернути прокурору відділу прокуратури з нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Харківської області для усунення недоліків впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя:ОСОБА_1