Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/977/2018
У Х В А Л А

19.07.2018р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження

В С Т А Н О В И В:

За №0002820 зареєстроване кримінальне провадження за заявою ОСОБА_5 про незаконне проникнення до житла за адресою АДРЕСА_1 , зловживання при цьому посадовими повноваженнями працівниками ДВС Заводського району, про викрадення під час виконавчих дій золотих виробів, про самоуправні дії з боку ОСОБА_6 , яка самовільно зайняла дві кімнати вказаної квартири.

Постановою від 20.09.2017р. слідчий СУ ГУ НП в Миколаївської області ОСОБА_7 закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України зазначивши про відсутність складу злочину передбаченого ст. 162 ч.2, 356, 185 ч.1, 190 ч.1 КК України в діях ОСОБА_6 , а також складів злочину передбаченого ст. 162 ч.2, 364 ч.1, 185 ч.1 КК України в діях державних виконавців Заводського ВДВС ММУЮ.

Не погодившись з зазначеною постановою ОСОБА_5 26.02.2018р. звернувся зі скаргою, в якої просив зазначену постанову скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_4 просив поновити строк на оскарження, пославшись на те що спочатку оскаржував постанову до прокурорів, а лише потім до суду.

По суті скарги ОСОБА_4 пояснив, що раніше перебував в шлюбі зі ОСОБА_6 та мешкав у чотирьохкімнатної квартирі. ОСОБА_6 отримала незаконним шляхом рішення про право власності на 1/2 частину квартири, звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про вселення та встановлення порядку користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням від 16.01.2012р. позов був задоволений. Апеляційною інстанцією 08.11.2012р. рішення було змінено, залишено в силі рішення лише щодо вселення. 05.06.2014р. він направив до Заводського ВДВС листа судді ОСОБА_8 з проханням відкласти проведення виконавчих дій до розгляду апеляції на рішення про відмову в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення. Однак не зважаючи на вказаний лист-заборону, 19.06.2014р., в той час як ОСОБА_4 був відсутній, державні виконавці незаконно проникли до житла. Він з`явився в той момент, коли вже замок був зламаний. В квартирі перебувало 4 державні виконавці, працівник міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та троє цивільних осіб, що були найняті ОСОБА_6 для проведення демонтажних робіт. Одна дівчина як пойнята перебувала поза межами квартири, іншого понятого не було. Також відразу за ним з`явився робочий з замком з метою його вставити в двері, однак після спілкування з ОСОБА_4 , без дозволу виконавців, залишив приміщення. В решті всі державні виконавці залишили квартиру, залишився працівник міліції та саме він надав дозвіл на злам стін та перенесення меблів з двох кімнат з посиланням на те що бачив рішення суду щодо виділення двох кімнат ОСОБА_6 . Потім приїхали журналісти та державний виконавець ОСОБА_10 надавала пояснення щодо законності дій державних виконавців та в обґрунтування показувала виконавчий лист, однак той виконавчий лист, який на 19.06.2014р. вже не діяв, а саме не про лише вселення, а й про порядок користування житлом. Вказане зафіксовано журналістами, такий відео запис надавався слідчим. Щодо викрадення грошових коштів та золотого ланцюгу, то пояснив, що вказані речі перебували саме в тих кімнатах, що були приєднані до квартири АДРЕСА_2 . Грошові кошти в коробці від пістолету, а ланцюг в шкатулці. Після закладення проходу вони не мали доступу до вказаних кімнат та до шафи, про відсутність грошових коштів дізналися лише наступного дня.

Вивчивши скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю за необхідне поновити строк на оскарження, оскільки вбачається що, після отримання копії постанови ОСОБА_4 оскаржував її до прокуратури Миколаївської області, що свідчить про бажання та намагання скаржника оскаржити прийняте рішення.

Щодо самої скарги, то слід виходити з наступного.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_11 було відомо про наявність рішення суду про вселення ОСОБА_6 , яке набрало законної сили. Вбачається, що він неодноразово повідомлявся про необхідність виконання рішення та був попереджений по чергове намагання виконання рішення 19.06.2014р. Лист судді ОСОБА_8 має характер рекомендації та не був забороною щодо виконання виконавчих дій, а за такого в діях державних виконавців відсутній склад злочину передбачений ст. 162 КК України. Оскільки забезпеченням проникнення займалися державні виконавці, то відповідно в діях ОСОБА_6 також відсутній склад злочину передбачений ст. 162 КК України.

Разом з тим, постанови слідчого та матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування не були отримані відповіді на низку питань, без розв`язання яких є не можливим постановити законне рішення.

Так вбачається, що мале місце виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2012р. щодо вселення громадянки ОСОБА_6 . Мається акт державного виконавця про виконання рішення суду. За загальною практикою, виконання рішення суду з вселення особи, полягає в наданні особі вільного доступу до приміщення, мешкати в якому надане право за рішенням суду, шляхом: 1/ роз`яснення такого права та передачі дублікату ключа; 2/ примусового проникнення, що передбачає злам замків, відновлення замків та передачі комплекту ключів всім мешканцям, з стягненням витрат за ключі та замки з боржника. Однак, а ні з акту, а ні з пояснень державного виконавця ОСОБА_12 не зрозуміло в чому саме полягало виконання рішення суду. Чи була спроба відновити замки та видати всім ключі, хто взагалі відновив замки, чи злам був таким, що у відновлення замків не було необхідності, на момент залишення квартири чи був зроблений пролам до сусідньої квартири, т.т. яким чином відбулося забезпечення подальшого безперешкодного входу в квартиру ОСОБА_6 .

Взагалі вбачається, що всі допити державних виконавців /окрім одночасного допиту проведеного слідчим ОСОБА_13 з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 / є поверховими, питання проламу в стіні, зламу замків, їх відновлення, роздачі ключів - взагалі не ставилися.

З матеріалів кримінального провадження навіть не зрозуміло скільки саме було державних виконавців присутніми. Так ОСОБА_11 стверджує що 4, однак пояснення відібрані у п`яти. Вбачається, що державні виконавці розподілилися по кімнатам для опису майна, однак хто саме з державних виконавців описував ті кімнати, де знаходилася шафа та сейф та що вони бачили - не зрозуміло.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що фактично виконувалося рішення про вселення та встановлення порядку користуванням жилими приміщеннями на підставі виконавчого листа, який був виданий до того, як рішення від 16.01.2012р. було змінено. Вбачається, що фактично таке рішення виконувалося не державними виконавцями, а працівником міліції ОСОБА_9 . Однак останній навіть не допитаний в кримінальному провадженні, не кажучи про те що оцінка його діям взагалі не надавалася.

Крім того вбачається, що таке твердження ОСОБА_4 є не безпідставним, оскільки в протоколі допиту свідка ОСОБА_14 зазначено що "всі речі ОСОБА_11 були перенесені в дві кімнати, що були виділені йому за рішенням суду", між тим вбачається, що такого рішення суду що набрало законної сили не існує.

Не допитана державний виконавець ОСОБА_10 , не зрозуміла її роль, хоча її присутність підтверджена наданим в судовому засіданні відеозаписом. Відсутній в матеріалах провадження і сам відеозапис, що був розміщений в Інтернет-виданні "Преступности Нет" , відповідно не допитані журналісти вказаного відання. Так само не допитані поняті, які нібито були присутніми при виконавчих діях.

Оскільки не з`ясовано коли та за чиїм наказом розпочали переносити речі в коридор, то вказаному оцінка не надана. Не з`ясовано чи був у державних виконавців мобільний телефон ОСОБА_11 , чи після проникнення намагалися йому телефонувати, чи спілкувалися з сусідами щодо тривалості відсутності ОСОБА_11 та його номеру телефону.

Допитаний свідок ОСОБА_15 пояснив, що зробив отвір в стені з метою врятувати ОСОБА_6 , однак питання яким інструментом він це робив, через який час, де його взяв, з якою метою він знаходився в квартирі - всі ці питання не ставилися.

За рахунок того, що всі допити є поверховими, то не можливо встановити послідовність дій державних виконавців, працівників міліції, понятих, представника "Майстер-Ключ", ОСОБА_6 , осіб, що були найняті нею для зламу стін. Головне не можливо зрозуміти хто коли залишав приміщення та в якої послідовності. Вказане є беззаперечною підставою до скасування постанови про закриття провадження, з метою після проведення ретельних допитів надати оцінку діям державних виконавців та працівника міліції.

Однак не зважаючи навіть на вказані недоліки, вбачається, що висновок слідчого щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ст. 356 КК України є не обґрунтованим. Так навіть з пояснень самої ОСОБА_6 вбачається, що вона будучі обізнаною про наявність судового рішення лише щодо її вселення, всупереч встановленого в законі порядку /звернення до суду з відповідним позовом про виділення в натурі двох кімнат в квартирі АДРЕСА_3 для їх використання після переобладнання в квартиру АДРЕСА_2 / самовільно, використовуючи процедуру вселення, заволоділа двома кімнатами квартири АДРЕСА_3 шляхом їх відокремлення від іншої частини квартири закладкою дверного отвору та демонтажу частині стіни між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . Вказані дії містять об`єктивну сторону злочину передбаченого ст. 356 КК України та рішення слідчого в цієї частині є таким що не ґрунтується на отриманих доказах.

За такого оскаржувана постанова залишитися в силі не може та підлягає скасуванню.

Серед іншого ОСОБА_11 звертався з заяво. про вчинення з боку ОСОБА_6 злочину передбаченого ст. 190 КК України, щодо заволодіння його майно у вигляді як двох кімнат та і речей, що залишилися в кімнатах. Однак вказані дії повністю охоплюються складом злочину передбаченого ст. 356 КК України, додаткової кваліфікації як шахрайські дії не потребують, тому слідчий в цієї частини провадження закрив цілком слушно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 356 КК України, підписане слідчим ОСОБА_13 , та яке не погоджено прокурором, вважаю необхідним направити копію ухвали до Генеральної прокуратури України для здійснення дієвого контролю за розслідуванням вказаного кримінального провадження.

При проведенні досудового розслідування необхідно:

-повторно ретельно /з`ясувавши хто що робив, в якої послідовності, максимально з зазначенням часу, хто в якої послідовності залишав приміщення, хто яке майно описував, акцентувати увагу щодо питань зазначених вище в мотивувальній частині/ допитати присутніх державних виконавців, понятих, особу що була залучена для проникнення, найнятих ОСОБА_6 працівників, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ;

-допитати ОСОБА_10 , долучити відео-запис, за необхідності допитати присутніх журналістів;

-У відповідності до отриманих доказів прийняти правове рішення за повідомленнями про вчинення злочинів передбачених ст. 356 КК України з боку ОСОБА_6 , 364, 27 ч.5, 356 КК України з боку працівників ДВС та міліції, а також за ст. 185 КК України щодо всіх присутніх осіб.

Керуючись ст. 306, 309 КПК України

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити, постанову слідчого СУ ГУ НП в Миколаївської області ОСОБА_7 від 20.09.2017р. про закриття кримінального провадження №0002820 скасувати.

Копію ухвали направити до Генеральної прокуратури України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1