Справа №585/2571/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/647/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №585/2571/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі, не відповідає ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.28 Конституції України, оскільки є жорстоким, нелюдським та принижуючим людську гідність.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2018 року вказане клопотання засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 вже звертався до суду з аналогічним клопотанням у задоволенні якого йому було відмовлено, а тому дійшов висновку, що доводи клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на строк 15 років позбавлення волі вже були предметом судового розгляду і засуджений ОСОБА_6 вже реалізував своє право на звернення до суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд розглянув його клопотання з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, Конституції України та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст.370 КПК України. На думку ОСОБА_7 , норми п.14 ч.1 ст.7 КПК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» наділяють його правом доступу до правосуддя та правом на справедливий суд, відповідно до яких кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом, які вважає порушеними у зв`язку із відсутністю в національному законодавстві механізму заміни довічного позбавлення волі на більш м`яке. Вважає призначене йому за вироком суду покарання у виді довічного позбавлення волі занадто жорстоким, таким, що порушує ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги те, що сторони кримінального провадження у розгляді апеляційної скарги апеляційним судом участі не приймають, колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення за результатами письмового провадження, керуючись при цьому ст. 406 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, обговоривши мотиви поданої апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 розділу I Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

В ухвалі щодо прийнятності заяви №32671/02 Європейського суду з прав людини у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року Суд нагадує, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2003 року за п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

26 травня 2005 року зазначений вирок був переглянутий у касаційному порядку Верховним Судом України і залишений без змін, що свідчить про його законність та обґрунтованість, у тому числі і щодо призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі із урахуванням всіх обставин справи.

Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , раніше звертався до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, обґрунтовуючи його тим, що призначене йому вироком суду покарання у виді довічного позбавлення волі є нелюдським та таким, що піддає його тортурам, порушує ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки відповідно до чинного законодавства України не має механізму його пом`якшення, умовно-дострокового звільнення, окрім як на підставі ч.2 ст.87 КК України, заміни засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, яке фактично не реалізується в України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 травня 2017 року у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_6 було відмовлено.

Не зважаючи на це, 17 липня 2018 року ОСОБА_6 знову звернувся до суду із клопотанням про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

За результатами розгляду даного клопотання, суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, якими засуджений ОСОБА_6 обґрунтовує подане клопотання, матеріали кримінального провадження дійшов висновку, що він звернувся до суду з аналогічним клопотанням вдруге.

Встановивши, що всі доводи, викладені у його заяві, вже були предметом судового дослідження, не знайшли свого підтвердження і по ним прийнято рішення по суті, з метою запобігання зловживанню засудженим своїм правом, на думку колегії суддів, правильно залишив його без задоволення.

І хоча прийняття такого рішення прямо не передбачено процесуальним законом, проте воно відповідає вимогам розумності й справедливості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про незаконність ухвали суду першої інстанції є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2018 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.