АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1051/2018 Голов-й у І-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0005627 по обвинуваченню за ч.1 ст.187 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольська, Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2018 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому обчислено з 26.05.2017.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017) зараховано у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 26.05.2017 р по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 26.05.2017 приблизно о 18 год. знаходячись у приміщенні кафетерію в м. Києві по вул. Вербицького, 32, розуміючи, що у ОСОБА_8 при собі є мобільний телефон, вирішив ним заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном поєднане із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 вийшов з кафетерію вслід за потерпілим та неочікувано для останнього, користуючись фізичною перевагою та відсутністю сторонніх осіб, схопив ОСОБА_8 за одяг і почав хитати в різні сторони, намагаючись вивести того з рівноваги та при цьому вихватити сумку потерпілого, а коли, уникаючи конфлікту, ОСОБА_8 відійшов від кафетерію на декілька метрів, ОСОБА_6 наздогнав його та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, своєю рукою стиснутою в кулак наніс один удар в область обличчя ОСОБА_8 , від якого той упав на землю та вдарився об асфальт, отримавши легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Подолавши таким чином волю потерпілого до опору, ОСОБА_6 забрав його сумку, дістав з неї мобільний телефон марки «LENOVO» вартістю 1999 грн., та поклав його до кишені своїх штанів, а решту майна разом із сумкою викинув, тобто, розпорядився чужим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а його повністю виправдати, оскільки суд у своєму рішенні не навів переконливих доказів його вини, а показання потерпілого ОСОБА_8 суперечать показанням свідка ОСОБА_9 , яка була очевидцем події, а інші свідки прибули потім, однак яким суд не дав вмотивованої оцінки.

Крім того, просить перерахувати йому увесь термін попереднього увязнення з 26.05.2017 у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

В доповненні до апеляційної скарги просить застосувати до нього ст.69 КК України, так як він знаходиться на обліку в Київському міському центрі профілактики і боротьби зі СНІДом, і є інвалідом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, думку прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Перевіривши висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та належним чином дослідженими в судовому засіданні, і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_6 у вчиненні ним нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого (розбій), підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні, який показав, що коли він знаходився в кафе, то помітив за сусіднім столиком раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , який вийшов за ним на вулицю і намагався вирвати у нього сумку з рук та забрати телефон, а коли він, потерпілий, пішов додому, то ОСОБА_6 наздогнав його і наніс один удар кулаком в обличчя, від якого він впав на землю, а обвинувачений у цей час вихопив його сумку, дістав звідти телефон «LENOVO» та гаманець, однак забрав лише телефон, оскільки грошей в нього не було. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим,він тривалий час знаходився на лікуванні у медичному закладі.

З показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_6 шляхом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , заволодів мобільним телефоном останнього. Від нанесених ушкоджень на голові потерпілий почав втрачати свідомість, а тому його забрала до лікарні швидка допомога. При цьому, на відміну від вказаного в апеляційній скарзі, показання потерпілого ОСОБА_8 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_9 .

Крім того, винуватість ОСОБА_6 підтверджується іншими матеріалами справи, у тому числі добровільною видачею обвинуваченим мобільного телефону марки «LENOVO» під час огляду місця події (а.с.95-104), висновком експерта №1039/Е від 12-18.07.2017, відповідно до якого у ОСОБА_8 на момент звернення за медичною допомогою 26.05.2017 мало місце тілесне ушкодження у вигляді забійної рани голови, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, здобуті у справі докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, і сумніву у їх достовірності та достатності для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості не вбачається, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_6 в учиненні ним нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого (розбою), відповідальність за який передбачено ч.1 ст.187 КК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд у своєму рішенні не навів переконливих доказів вини ОСОБА_6 та не дав вмотивованої оцінки показанням свідків, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про перерахування йому всього терміну попереднього ув`язнення з 26.05.2017, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно з ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VІІІ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності з цією ж нормою у строк попереднього ув`язнення включався строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Вказана редакція ч.5 ст. 72 КК України набрала чинності 24.12.2015 і діяла до 20.06.2017 включно.

Законом України «Про внесення змін до КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 № 20465- VІІІ, який набрав чинності 21.06.2017, ця норма викладена в наступній редакції: Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно зарахував ОСОБА_6 у строк покарання час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 26.05.2017 по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни, а апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4