Справа № 175/2812/17-к
Провадження № 1-кп/175/172/17
Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002179 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Павлопілля Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

При виконанні вимог ст.363 КПК України прокурор заявив усне клопотання про дачу повторного доручення СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на проведення повторного слідчого експерименту для вирішення питань, викладених в ухвалі суду від 06 квітня 2018 року, яка, на його думку, належним чином не виконана.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання.

Представник потерпілого підтримав позицію прокурора, а представник цивільного відповідача та обвинувачений підтримали позицію захисника.

Обсудивши заявлене клопотання у нарадчій кімнаті, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні (ст.ст.91, 92 КПК України).

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року зазначено, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За приписом ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності зі ст.94 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.94 КПК України передбачає, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

За приписом ч.4 ст.333 КПК України під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час проведення досудового розслідування з участю потерпілого проводився слідчий експеримент, результати якого поставлені під сумнів стороною захисту.

За клопотанням сторони обвинувачення суд ухвалою від 06 квітня 2018 року доручив органу досудового розслідування провести повторний слідчий експеримент.

На виконання цієї ухвали суду надано два протоколи проведення слідчих експериментів, які, на думку сторін і представника потерпілого, мають суттєві недоліки.

З огляду на ці обставини та обґрунтування клопотання, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не даючи на даній стадії процесу оцінки перевіреним під час судового розгляду доказам, суд вважає клопотання підлягаючим задоволенню.

З цих же підстав суд залишає поза увагою заперечення сторони захисту та представника цивільного відповідача.

Керуючись ст.ст.333, 363, 369 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0002179 прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Доручити органу досудового розслідування СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент із потерпілим ОСОБА_8 по обставинам дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31.08.2016 року об 11 годині 23 хвилини на перехресті вулиць Старокодацької та Запорізьке шосе м. Дніпра на адміністративній території Дніпровського (Дніпропетровського) району Дніпропетровської області за участю водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи буксирування на гнучкому щеплені автомобіля «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , та водія ОСОБА_8 , який керував автомобілем «Фольксваген-Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_3 і рухався у зустрічному напрямку.

При проведенні слідчого експерименту використовувати автомобіль «Фольксваген-Гольф» і автомобілі «ГАЗ», а також буксировочний трос, аналогічний тому, який використовувався водієм ОСОБА_5 при буксируванні автомобіля «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 .

Також на місці ДТП провести слідчий експеримент на видимість буксировочного тросу з робочого місця водія автомобіля «Фольксваген-Гольф», яким керував водій ОСОБА_8 .

Слідчий експеримент провести з обов`язковою участю одного з процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0002179 ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 ), а також експерта (спеціаліста-автотехніка), із застосуванням технічних засобів вимірювання, фіксування (фото та/або відео), складанням схем і планів.

Про час і місце проведення слідчого експерименту повідомити адвокатів ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника цивільного відповідача ОСОБА_7 .

Доручення суду виконати у строк до 23 листопада 2018 року.

Відповідно до ч.6 ст.333 КПК України прокурору надати доступ до матеріалів, отриманих на виконання доручення суду, учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, та надати їх суду у встановлений строк.

По справі оголосити перерву до 09.00 години 27 листопада 2018 року.

Копію ухвали для організації виконання та матеріали кримінального провадження № 0002179 - направити начальнику Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію ухвали для контролю направити процесуальному керівнику Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 і заступнику керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_13 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1