Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1822/18
У Х В А Л А
07.11.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів питання про можливість призначення до розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеного 15.09.2016р. до ЄРДР за №0003275 по обвинуваченню-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишково, Хустського району, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.176, ч.3 ст.176, ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.2 ст.361-2 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.176, ч.3 ст.176, ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.2 ст.361-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Виноградівського районного суду перебуває зазначений обвинувальний акт.

Прокурор в підготовчому провадженні просить суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду справи на підставі даного обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотриманні всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає; представник потерпілого- цивільного позивача ТОВ «1+1 Інтернет» ОСОБА_8 та представник потерпілого- цивільного позивача компанії «Twentieth Century Fox Film Corporation (Fox)» ОСОБА_9 подали 16.10.2018р. до суду електронною поштою письмові клопотання про проведення підготовчого судового засідання без їх участі на підставі вимог КПК України; обвинувачені та їх захисники заперечують проти призначення даного кримінального провадження до слухання та просять обвинувальний акт повернути прокурору Берегівської місцевої прокуратури для усунення недоліків, оскільки обвинувальний акт відносно обвинувачених не відповідає вимогам ст.291 КПК України, зокрема, він не містить належного формулювання обвинувачення, тобто опису кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, способу, мотивів його скоєння; формулювання обвинувачення не містить обставин, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінальних правопорушень, оскільки такі наведені вкрай стисло, без зазначення способу вчинення, не вказано спрямованості умислу, мотиву дій та мети, які є обов`язковими при описуванні злочину; відсутні відомості щодо приблизної або конкретної дати вчинення кримінального правопорушення, що впливає на розрахунок завданої матеріальної школи, а відповідно і на кваліфікацію інкримінованого правопорушення; в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення не вказані та не відокремлені дії і роль кожного зі співучасників ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (зазначені обставини є важливою вимогою закону щодо індивідуалізації покарання), а відтак даний обвинувальний акт не є конкретним за своїм змістом, що порушує право особи на захист і відповідно є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Далі обвинувачені та їх захисники, як підставу для повернення обвинувального акту прокурору, вказують на і на те, що в обвинувальному висновку не вказана юридична адреса потерпілих по справі: компанії «Twentieth Century Fox Film Corporation/" та TOB «НОВА ТЕЛЕВІЗІЙНА ГРУПА МЕДІА ПРОДАКШИН», ТОВ «РЕКЛАМНА ТЕЛЕВІЗІЙ! А ГРУПА», ТОВ «ТВ-КЛУБ МЕДІА» та ТОВ «АЙ ПІ МЕДІА ГРУП», зазначені компанії розташовані за кордоном і в обвинувальному висновку вказана адреса лише їхніх представників, які не є потерпілими по справі.

Крім того, із обвинувального акту вбачається, що прокурор, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченого кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку cуду стверджує, що обвинувачені вчинили інкриміновані їм кримінальні правопорушення, що є безпідставним та на недопустимим. Окрім того, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування містить суттєві недоліки.

Прокурор з приводу заявленого клопотання вказав, що під час досудового розслідування були дотриманні всі вимоги КПК України, а відтак підстав для повернення обвинувального акту не вбачає, а відтак, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до переконання про необхідність повернення прокурору Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України (ч.ч.1,3 ст.370 КПК). Згідно ч. 4 ст.370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише В межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення , висунути додаткове обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З обвинувального акту та оголошеної підозри вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 інкримінується скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.176, ч.3 ст.176, ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.2 ст.361-2 КК України/

За ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Так, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з змісту обвинувального акту, що міститься в матеріалах провадження, він складений з порушенням вимог, передбачених ч.2 ст.291 КПК України.

Так, обвинувальні акти відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 складено 15.062018р. Додатком до обвинувального акта є реєстр матеріалів досудового розслідування на 22 аркушах. Однак, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування датований 15.05.2018р., тобто фактично складений раніше обвинувальних актів. Відповідно до пункту 1 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування. Відповідно до ст.109 КПК України Реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В поданому реєстрі від 15 травня 2018 року містяться відомості про процесуальні дії, що вчинені 21, 22 травня 06, 09 червня 2018 року, відомості про процесуальні рішення, що датовані 17, 25, 30, 31 травня та 15 червня 2018 року, відомості про заходи забезпечення провадження, що датовані 30 та 31 травня 2018 року, що ще не були відомі і не могли бути відомими станом на день складання самого Реєстрі від 15 травня 2018 року. Отже такий документ є недопустимий і також свідчить про порушення приписів ст.291 КПК України.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Однак, обвинувальний акт містить лише посилання на фактичні обставини, вказується норма Кримінального кодексу України, яка передбачає відповідальність, проте не вказано які конкретно дії вчинив ОСОБА_4 чи ОСОБА_11 що є об`єктивною стороною інкримінованого кримінального правопорушення.

Зокрема, на аркуші обвинувального акта 31 зазначено, що «… ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення: незаконне відтворення, розповсюдження програм мовлення та інше умисне порушення авторського права і суміжних прав…» (ст. 176 ч.2 КК України). Тобто з формулювання обвинувачення не вбачається, який саме злочин (під яку з окремих диспозицій ч.2 ст. 176 КК України підпадають дії обвинуваченого) вчинив ОСОБА_6 , прокурор не визначив, чи дії ОСОБА_6 підпадають під відтворення, чи під розповсюдження чи під іншим умисним порушенням авторського права чи порушенням суміжних прав. Цитування статті кримінального закону не є чітким формулюванням певного обвинувачення щодо особи, а тому обвинувальний акт в цій частині також складений всупереч ст. 291 КПК України.

Окрім того, обвинувальний акт не містить часу та місця вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Зокрема, в обвинувальному акті зазначається: «…у невстановлений органом досудового розслідування час, розмістили на своєму серверному обладнанні програмні продукти…» (аркуш 8 абз. 1); «у невстановлений слідством час, здійснили налаштування вищевказаних інформаційних веб-ресурсів, а саме створили відповідні адміністраторські права доступу до них у вигляді логінів та паролей, з метою подальшого незаконного наповнення ресурсу з доменним іменем «trc.local» аудіовізуальними творами та їх обслуговування (абз. 3 арк. 2 обвинувального акту). В той же час на 3 аркуші абзац 2 обвинувального акта зазначається, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , умисно, протиправно, без відповідного дозволу правовласників…у період часу з 01.01.2017 року по 08.08.2017 року усвідомлюючи свою протиправну діяльність, надали абонентам….. доступ до перегляду, завантаження та копіювання аудіовізуальних творів, права на які належать…»

При формулюванні обвинуваченні в обвинувальному акті також вказується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повторно здійснили діяльність пов`язану із незаконним відтворенням та розповсюдженням програм мовлення…», чим завдали ТзОВ «1+1 Інтернет» матеріальної шкоди в сумі 59048 гривень що згідно висновку становить значний розмір тобто у 20 і більше перевищує розмір неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, оскільки не встановлено дати вчинення правопорушення неможливо вирахувати розмір шкоди, адже неоподаткований мінімум доходів громадян береться на дату вчинення в розмірі на 1 січня року вчинення кримінального правопорушення.

Наведене формулювання обвинувачення лише дублює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які повністю дублюють раніше висунуту підозру обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ..

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що процесуальний закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1)фактичних обставин кримінального правопорушення; 2)правової кваліфікації; 3)формулювання обвинувачення.

Отже, в порушення наведеної норми кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті належно не сформульовано обвинувачення обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.176, ч.3 ст.176, ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.2 ст.361-2 КК України, натомість наведене формулювання обвинувачення лише дублює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та висунуту раніше підозру.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, даний обвинувальний акт подано до суду поза строками досудового розслідування.

Так, 02.04.2018р. заступником прокурора Закарпатської області ОСОБА_12 було винесено постанову про продовження строку досудового розслідування, якою продовжив строк досудового розслідування до 05.06.2018р., проте надалі жодних постанов про продовження досудового розслідування не приймалось, а відтак, оскільки строк досудового розслідування закінчився, слід вважати, що обвинувальний акт складено із порушенням норм процесуального законодавства.

В обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення також не вказані та не відокремлені дії і роль кожного зі співучасників ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (зазначені обставини є важливою вимогою закону щодо індивідуалізації покарання), а відтак даний обвинувальний акт не є конкретним за своїм змістом, що порушує право особи на захист і відповідно є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Між тим, обвинувачення- твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом (п.13 ч.1 ст.3 КПК України).

Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію. Тобто, формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Таким чином, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які становили предмет та межі доказування, не тотожні поняттю - формулювання обвинувачення.

Відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист особи, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для повернення даного акту прокурору, оскільки на підставі такого обвинувального акту не можливо провести судовий розгляд справи.

Зокрема, в судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачені зазначено: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)» (рішення від 26.06.2008р. у справі "Ващенко проти України").

В рішенні від 25.07.2000р., у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п "Ь" ч. З ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»;

У рішенні від 09.10.2008р., прийнятому Європейським судом з прав людини за заявою Абрамян проти Росії, зазначено, що деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.а п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Одночасно, суд звертає увагу на вимоги ч.1 ст.337 КПК України відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.

Розгляд провадження без формування обвинувачення та без оголошення його у судовому засіданні є неможливим, а майбутнє винесене рішення буде вважатися незаконним.

Отже, з матеріалів обвинувального акту вбачається, що прокурором в порушення вимог кримінального процесуального закону України не належно висунуто ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ними інкримінованих їм кримінального правопорушення, оскільки формулювання обвинувачення в даній справі лише повністю відтворює текст повідомленої підозри.

Суд погоджується з доводами захисту обвинувачених про те, що додатковою підставою для повернення даного обвинувального акту прокурору є і те, що в ньому не вказана юридична адреса потерпілих по справі, а саме компанії «Twentieth Century Fox Film Corporation/" та TOB «НОВА ТЕЛЕВІЗІЙНА ГРУПА МЕДІА ПРОДАКШИН», ТОВ «РЕКЛАМНА ТЕЛЕВІЗІЙ! А ГРУПА», ТОВ «ТВ-КЛУБ МЕДІА» та ТОВ «АЙ ПІ МЕДІА ГРУП», зазначені компанії розташовані за кордоном і в обвинувальному висновку вказана адреса лише їхніх представників, які не є потерпілими по справі.

Формулювання обвинувачення викладене в обвинувальному акті порушує принцип презумпції невинуватості, оскільки в акті прокурором зазначається, що своїми умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.176 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне відтворення, розповсюдження творів та інше умисне порушення авторського права і суміжних прав, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Між тим, Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчинені злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Разом з тим, ця вимога стосується й висловлювань інших посадових осіб про перебіг розслідування кримінальної справи, якщо такі твердження спонукають громадськість повірити у винуватість обвинуваченої особи та впливають на оцінку фактів даної справи компетентним судом.

Так, Європейський суд дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку коли судове рішення або твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є винуватою, тоді як її вина не була попередньо доведена відповідно до закону.

На підставі наведеного суд вважає, що встановлені та наведені в даній ухвалі суду, порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів підозрюваних, які перешкоджають суду повно і всебічно розглянути провадження, негативно вплине на постановлення законного й обґрунтованого вироку.

Між тим, відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження має містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити і прийнятих процесуальних рішень; вид заходів забезпечення, дату і строк його застосування .

Проте, як вбачається з обвинувального акту, в порушення вимог п.1 ч.2 ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі I «Проведенні під час досудового розслідування процесуальні дії», містить відомості про час проведення лише частини процесуальних дій, а щодо інших містить лише дату їх вчинення; у розділі I «Проведенні під час досудового розслідування процесуальні дії» відсутні відомості про вручення обвинувальних актів обвинуваченим; у розділі «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані у ході досудового слідства» зазначено інформацію, що 30.05.2018р. апеляційним судом Закарпатської області винесено ухвалу суду про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Однак, 30.05.2018р. апеляційним судом Закарпатської області не виносилась жодна ухвала відносно ОСОБА_4 , оскільки така ухвала про продовження строку запобіжного заходу виносилась слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду.

Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, проте реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про складання обвинувального акта слідчим.

Окрім того, в Реєстрі і матеріалів досудових розслідувань в деяких записах відсутні час проведення процесуальних дій та не вказані у послідовності всі проведені процесуальні дії, проведені записи поза межами строків складання Реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема, після 15 травня 2018р.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист та змагальність сторін.

Отже, на підставі наведеного, оскільки в даному підготовчому судовому засіданні встановлена відсутність висунутого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 належного обвинувачення, суд не може призначити даний обвинувальний акт до розгляду в судовому засіданні та приходить до переконання про необхідність повернення даного обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки такий, як встановлено у підготовчому судовому засіданні, не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу (п.3 ст.3 ст.314 КПК України).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.42,109,290,291,314,370,377 КПК України-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеного 15.09.2016р. до ЄРДР за №0003275 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишково, Хустського району, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.176, ч.3 ст.176, ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.2 ст.361-2 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.176, ч.3 ст.176, ч.2 ст.361, ч.2 ст.361-1, ч.2 ст.361-2 КК України повернути до прокурору Берегівської місцевої прокуратури для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд.

Головуючий ОСОБА_1