Справа №490/1194/17 18.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004 р. за нововиявленими обставинами.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 засудженого вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004 р. за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 15, п. п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому особисто, про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, призначити перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004 р. в частині обвинувачення за епізодом розбійного нападу та вбивстві ОСОБА_9 .
Розглядати його заяву від 09.02.2017 р. до Центрального районного суду м. Миколаєва разом з апеляційною скаргою по суті.
Виправдати його за епізодом розбійного нападу та вбивстві ОСОБА_9 у зв`язку з його непричетністю до цього злочину.
Звільнити його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, так як воно призначено за розбійний напад та вбивство ОСОБА_9 , до якого він не причетний.
Застосувати до нього принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Витребувати матеріали кримінальної справи № 05-3742к04 з Центрального районного суду м. Миколаєва на період розгляду апеляційної скарги.
Задовольнити його клопотання та долучити їх до матеріалів судового розгляду.
Прийняти по його заяві про нововиявлені обставини від 09.02.2017 р. та апеляційній скарзі від 21.12.2017 р. законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе судове рішення згідно чинного законодавства.

Узагальнені доводи апелянта.

Засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї посилається на незаконність і необґрунтованість ухвали. Зазначає, що вирок, яким його було засуджено, підлягає перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами, які підтверджують його невинуватість у вчиненні розбійного нападу та вбивства ОСОБА_9 16.09.2002 р. є свідчення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , випісний епікриз нейрохірургічного відділення БШМД від 23.01.2002 р., огляд травматолога в міській лікарні № 4 м. Миколаєва від 02.09.2002 р. та 04.09.2002 р., рентгенівські знімки, зроблені на запит адвоката ОСОБА_7 медичною частиною ЗВК-58 УВП в м. Ізяслав Хмельницької області, акт судово-медичного дослідження №53-к від 15.05.2014 р., стверджуючи, що ці документи є відповідним чином завірені, і свідчать про те, що злочинець, скоївший розбійний напад і вбивство ОСОБА_9 , був один.
На переконання апелянта, вищезазначені обґрунтування разом з іншими, доводять його непричетність до вчинення даного злочину за фізичним станом, та є підставою для виправдання його по епізоду обвинувачення у розбійному нападі та вбивстві ОСОБА_9 , та пом`якшення покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.
В доповненнях до апеляційної скарги апелянт вказує, що твердження про те, що він є співорганізатором чи організатором злочинів, не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, так як не підтверджене жодним доказом.
Стверджує, що був обмовлений свідками ОСОБА_13 і ОСОБА_14 під час досудового слідства. На досудовому слідстві під фізичним тиском зі сторони працівників міліції був змушений підтримувати версію, на якій наполягало обвинувачення, де йому відводилась роль організатора чи співорганізатора.
Зазначає, що з 20.01.2002 р., знаходячись в лежачому стані з великою кількістю травм, без можливості самостійно себе обслуговувати, не маючи прогнозу щодо можливості у майбутньому ходити, був обвинувачений та засуджений за організацію злочинів.
На його переконання, судовий розгляд апеляційного суду був одностороннім, упередженим, неповним та несправедливим, тому вирок згідно п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України, підлягає скасуванню.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004 р. ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 15, п. п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому особисто.
09.02.2017 р. засудженим ОСОБА_5 до Центрального районного суду м. Миколаєва подано заяву про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції послався на те, що з твердженням засудженого про те, що він вважає наявними нововиявлені обставини, про які йдеться у п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, неможливо погодитися, оскільки, як вбачається зі змісту протоколу судового засідання, складеного за наслідками судового розгляду кримінальної справи, Апеляційним судом Миколаївської області (т. 14 а.с. 262-263), у своїх показаннях підсудний ОСОБА_5 повідомляв суду, що 20.01.2002 р. він упав і у нього був перелом обох ніг, зокрема, роздроблені п`ятки, приблизно до весни він був у гіпсі, потім до літа ходив на милицях, потім з палицею і, таким чином, не міг 16.09.2002 р. бігати та не зможе бігати ніколи.
Отже, на переконання суду першої інстанції, вказані обставини під час судового розгляду були відомі засудженому ОСОБА_5 . Більш того, він на них посилався як на обставини, що спростовують його причетність до вчинення вбивства. Відповідно, ці обставини були відомі й суду.
Крім цього, в своїй ухвалі суд вказав, що як слідує з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_5 надавав відповідні медичні документи (т. 13 а.с. 206, 256-260, т. 15 а.с.241 (зворот)), а також повідомляв ці обставини у касаційній скарзі на вирок (т. 16 а.с. 177). На цю ж обставину у своїй касаційній скарзі посилався захисник засудженого (т. 16 а.с. 198), а отже вказана обставина була відомою як суду першої, так і суду касаційної інстанції.
Також, суд зазначив, що фактично в заяві засудженого ОСОБА_5 йдеться не про нововиявлену обставину в розумінні ч. 2 ст. 459, п. 4 ч. 2 ст. 464 КПК України (тобто про обставину, що могла вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла бути відомою суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду), а про докази на підтвердження відповідної обставини, про існування якої він повідомляв як суд першої інстанції, так і суд касаційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної с карги прокурора, вивчивши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Положеннями ч. 2 ст. 462 КПК України визначені вимоги, які ставляться до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в тому числі передбачено, що в заяві необхідно зазначити обставини, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою під час судового розгляду.
За змістом ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004 р. за ст. 15 п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Верховного Суду України від 25.11.2004 р. вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004 р. відносно ОСОБА_5 залишено без змін.
В заяві ОСОБА_5 вказує як на нововиявлену обставину неможливість бігати на час вчинення злочину, за який він засуджений, оскільки у зв`язку з отриманими ушкодженнями обох ніг він пересувався повільно, за допомогою милиць.

Нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та постановлення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.
Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. наголошує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_5 в ході судового розгляду кримінальної справи Апеляційним судом Миколаївської області стверджував, що 20.01.2002 р. він упав і отримав пошкодження у виді перелому обох ніг, зокрема роздроблення п`яток, приблизно до весни був у гіпсі, потім, до літа, ходив на милицях, потім з палицею, і таким чином, не міг 16.09.2002 р. бігати та не зможе бігати ніколи.
Отже, засудженому ОСОБА_5 при розгляді кримінальної справи було відомо про обставини справи, які він вважає нововиявленими, і на ці обставини він вказував, як в ході судового розгляду в суді першої інстанції, так і у касаційній скарзі на ухвалений відносно нього вирок від 14.04.2004 р., а тому такі обставини не можуть бути визнані нововиявленими.

За наведеного, суд першої інтонації дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання обставин, наведених ОСОБА_5 , нововиявленими.

До того ж, судове рішення відносно ОСОБА_5 було предметом перегляду касаційної інстанцій, в ході якого підтверджено правильність висновків апеляційного суду про обґрунтованість висновків щодо винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 419, 459, 467 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2017 року, якою ОСОБА_5 відмовлено в перегляді вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004 р. за нововиявленими обставинами, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3