Справа № 209/504/18
Провадження № 1-кп/209/203/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 02 лютого 2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 на початку червня 2017 року (більш точний час та дату у ході досудового розслідування не встановлено), будучи найманим працівником ОСОБА_5 , перебував на робочому місці, а саме в складському приміщенні, яке розташоване на території ТК «Фантом» по проспекту Героїв АТО в м. Кам`янське, достовірно знаючи про те, що в складському приміщенні знаходяться електроінструменти, а саме: дриль електрична, марки «Metabo Sbe 600 R+L Impuls» та електрична болгарка, марки «Dewalt DWE 4157», які належать потерпілому ОСОБА_6 . В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне заволодіння вказаним електроінструментом, а саме: електричною дрилю марки «Metabo Sbe 600 R+L Impuls» та електричною болгаркою марки «Dewalt DWE 4157». Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, на початку червня місяця 2017 року (більш точний час та дату у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , будучи найманим працівником, перебуваючи на робочому місці, а саме в складському приміщенні, яке розташоване на території ТК «Фантом» по проспекту Героїв АТО в м. Кам`янське, знаючи про те, що у складському приміщенні знаходяться електроінструменти, які належать потерпілому ОСОБА_6 , а саме дриль електрична марки «Metabo Sbe 600 R+L Impuls», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 527 від 07 лютого 2018 року, складає 3097,34 грн. та електрична болгарка, марки «Dewalt DWE 4157», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 527 від 07 лютого 2018 року, складає 1255,38 грн., ОСОБА_4 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та те що він посягає на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди потерпілому, повністю розуміючи, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, умисно, таємно, із корисливих мотивів, заволодів вказаною електричною дрилю, марки «Metabo Sbe 600 R+L Impuls» та електричною болгаркою, марки «Dewalt DWE 4157». В подальшому ОСОБА_4 із складського приміщення ТК «Фантом» вийшов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що влітку 2017 року він працював на ринку «Фантом» на лівому березі м. Кам`янського у ОСОБА_5 . Він викрав у нього електроінструменти, а саме: дриль та болгарку. Він розумів, що вчиняє протиправні дії, а саме крадіжку. Він виніс їх разом зі сміттям, а потім продав за 100 грн., які витратив на продукти харчування. Дриль ОСОБА_5 повернули. Ставиться до скоєного погано, кається, зобов`язується пізніше відшкодувати шкоду, оскільки зараз він неофіційно працює. Цивільний позов визнає у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив цивільний позов задовольнити у повному обсязі, відносно міри покарання, вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем мешкання, хворіє на виразку шлунку, на утрианні дітей не має.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої на думку органу пробації, - ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній і беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повне визнання своєї вини, часткове відшкодування завданих збитків, шляхом повернення майна.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року за № 7 вказано звернути увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 Кримінального кодексу України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів "рівних можливостей" та "справедливого судового розгляду", встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер вчиненого злочину та ненастання тяжких суспільно-небезпечних наслідків, відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин покарання, та інші обставини справи в сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.

За таких обставин справи ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 527 від 07 лютого 2018 року, розмір шкоди, завданої таємним викраденням майна ОСОБА_5 , скоєним на початку червня 2017 року, складає 4352,72 грн. Під час досудового розслідування матеріальні збитки відшкодовано частково на суму 3097,34 грн., шляхом повернення майна, а саме дрилю електричного марки «Metabo Sbe 600 R+L Impuls».

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь завданої матеріальної шкоди в розмірі 1300 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 позов потерпілого визнав у повному обсязі.

Однак не зважаючи на те, що обвинувачений позов визнав у повному обсязі, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 слід задовольнити частково, в межах суми встановленої експертизою, а саме у розмірі 1255,38 грн. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1255,38 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 190 гривень 00 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 /один/ рік.

На підставі ч. 1 п. 1,2, ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1255 (одну тисячу двісті п`ятдесят п`ять) гривень 34 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 190 (сто дев`яносто) гривень 00 копійок.

Речовий доказ по справі дриль електрична, марки «Metabo Sbe 600 R+L Impuls», що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 (а.с. 23 том 2) - залишити у останнього за належністю.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1