Справа № 277/962/18
У Х В А Л А

"10" вересня 2018 р. смт. Ємільчине

Слідчий суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ємільчине клопотання т.в.о. начальника СВ Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 08.09.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, який не працює, одруженого, на утриманні має малолітню доньку 2013 року народження, раніше судимого 07.11.2013 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна

В С Т А Н О В И В:
10.09.2018 року до Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 05.09.2018 року близько 15 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, спрямованою на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих спонукань, розподіливши між собою злочинні ролі вирішив таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня без розриву у часі, невстановлені особи залишилися поблизу будинку спостерігати за тим, щоб їхні злочинні дії залишалися непоміченими, а ОСОБА_6 в цей час, через незачинене вікно проник до квартири за вищевказаною адресою, де оглянувши приміщення у вітальні виявив телевізор марки «SAMSUNG 4600» вартістю 12 000 грн., після чого пішов до спальні квартири у якій з однієї з полиць шафи-купе викрав гроші в сумі 3000 грн. та ноутбук марки «TOSHIBA», який знаходився на столі у вказані кімнаті вартістю 15000 грн., чим заподіяли потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 30000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.09.2018 року ОСОБА_6 , під час телефонної розмови з ОСОБА_8 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, запропонував вчинити таємне викрадення майна з квартири ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , на що співрозмовники погодились.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня близько 14 години 50 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інші дві невстановлені особи на автомобілі марки «ЛАНОС» прибули до будинку за місцем проживання ОСОБА_9 .

Переконавшись у відсутності власників та інших осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, ОСОБА_8 через незачинене вікно балкону разом з ОСОБА_6 проник до квартири за вищевказаною адресою. Оглянувши квартиру, у спальні у шафі-купе ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виявили в одній з шухляд та заволоділи грошовими коштами у сумі 250 000 гривень та 9000 доларів США, які станом на 08.09.2018 року відповідно до курсу Національного Банку України становлять 253980 грн., та в одній з тумбочок, що розташована біля ліжка, у шухляді виявили золоті вироби вагою близько 50 г на загальну суму 50000 грн.

В цей час до квартири ОСОБА_9 зайшов ОСОБА_7 , який виявив злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та вчинив дії, спрямовані на затримання останніх, розпочавши боротьбу. Усвідомлюючи, що їх злочинні дії викриті, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вирішили вчинити напад та застосувати до ОСОБА_7 погрозу насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 ставши у бійцівську стійку розпочав боротьбу з ОСОБА_7 та заподіяв удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_7 , спричинивши тілесні ушкодження останньому. Внаслідок даного удару останній впав на диван, в результаті чого у ОСОБА_6 з`явився шлях для відходу, яким він скористався, покинув місце вчинення злочину з викраденим майном через балкон квартири. Після цього ОСОБА_8 , розуміючи, що він не може безперешкодно покинути місце вчинення злочину, надів кастет на праву руку, яку демонстративно показав ОСОБА_7 та погрозив застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я останнього. Усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю ОСОБА_7 відступив та надав можливість покинути злочинцям місце вчинення злочину.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна, поєднаному з проникненням у житло ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном у великих розмірах ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України.

Крім того, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років ніде не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на інших учасників кримінального процесу чим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вчинити новий злочин, а тому просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених у ньому та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пояснивши, що вчинив злочин у зв`язку з тим, що йому потрібні були кошти для погашення заборгованості по кредиту. Крім того пояснив, що він одружений та має на утриманні дитину 2013 року народження, а також підтримує відносини з іншою жінкою, яка від нього вагітна.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

У провадженні СВ Ємільчинського ВП перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 08.09.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

08.09.2018 о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затриманий працівниками поліції.

09.09.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка доказів наданих сторонами не має спрямовуватися на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на зазначене слідчий суддя відмічає, що підозрюваний ніде не працює, хоча і перебуває у сімейних відносинах та має на утриманні малолітню дитину, в той же час підтримує відносини з іншою жінкою, яка від нього вагітна, а отже у останнього відсутні міцні стійкі соціальні зв`язки, може виїхати за межі Ємільчинського району, тобто тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрюваного від вчинення дій з метою переховування.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, приводять до переконання, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Крім того, враховуючи, що інкриміновані злочини вчинені з корисливих мотивів та з застосуванням насильства, а ОСОБА_6 офіційного та стабільного джерела доходів не має, тобто не виключено, що здійснення злочинної діяльності було єдиним способом заробітку, слідчий суддя вважає, що ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

Разом з тим, слідчим та прокурором доведено ризик, що підозрюваний може здійснити незаконний вплив на інших учасників кримінального процесу, оскільки під час вчинення злочину останній застосував насильство до потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки за умови, якщо прокурор доведе, зокрема, що особу повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Санкція ч. 4 ст. 187 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, а також вчинення вищевказаних злочинів під час умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі. Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосуванням насильства відносно потерпілого, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання т.в.о. начальника СВ Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 08.09.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою визначити тривалістю 60 (шістдесят) днів в межах досудового розслідування, тобто до 17 години 00 хвилин 06 листопада 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1