пр. № 1-кп/336/541/2018
ЄУН № 336/4196/18
ВИРОК
Іменем України
17 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Глазуновка Глазуновського району Орловської області, проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_2 , не працює, не заміжня, освіта середня, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
06 липня 2018 року приблизно о 07.30 годині ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля торгівельного кіоску, розташованого біля будинку № 73 по вул. Військбуд у м. Запоріжжя, з приміщення кіоску відкрито викрала грошові кошти в сумі 500 гривень однією купюрою, належні ОСОБА_6 , та з викраденими коштами побігла з місця скоєння злочину, незважаючи на вимоги потерпілої повернути грошові кошти. Своїми діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 500 гривень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину визнала повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, по суті обвинувачення пояснила наступне. З потерпілою ОСОБА_6 вона була знайома, оскільки вони мешкають по сусідству. У липні 2018 року ОСОБА_5 зловживала спиртними напоями, а оскільки не мала коштів та потребувала алкоголю, то вранці після 07.00 години підійшла до кіоску, де працювала ОСОБА_6 скориставшись тим, що ОСОБА_6 відвернулась, вхопила з тумбочки в приміщенні кіоску 500 гривень однією купюрою та почала відходити, коли її помітила потерпіла та висунула вимогу повернути кошти, але ОСОБА_5 побігла з місця скоєння злочину. Гроші витратила на свій власний розсуд. На цей час повернула потерпілій 240 гривень, однак, документів на підтвердження того не має.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилась з невідомих суду причин, в підготовчому судовому засіданні брала участь та була сповіщена про дату та часу судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила.

З урахуванням визнання обвинуваченою вини у скоєнні злочину, докладних пояснень про обставини його скоєння, її згоди з правильністю кваліфікації її дій, суд в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, враховуючи відповідні клопотання прокурора та обвинуваченої, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих її особу документів, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченої щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, її пояснення про обставини скоєння злочину, дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як умисне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за ст. 186 ч. 1 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшують покарання, судом визнається визнання вини у скоєнні злочину.

Судом в якості обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 не враховуються відшкодування завданої шкоди та активне сприяння розкриттю злочину, адже, яким саме чином могла сприяти ОСОБА_5 розкриттю злочину прокурор не вказав, а у суду таких відомостей немає, а на підтвердження часткового відшкодування завданих збитків обвинуваченою не надано документального підтвердження.

При призначенні покарання суд враховує позицію прокурора, обвинуваченої, а також приймає до уваги відомості про особу ОСОБА_5 , яка є раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, однак, притягувалась до відповідальності за скоєння інших злочинів, в тому числі і проти власності, не працює, не перебуває на обліку в наркологічному чи психіатричному диспансері.

Санкцією статті 186 ч. 1 КК України за скоєння такого злочину передбачено покарання у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту або позбавлення волі.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченої, яка офіційно не працює та не меє джерел доходу, обставини скоєння злочину, суд вважає, що з метою досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, а саме кари та виправлення, обвинуваченій слід призначити покарання у вигляді громадських робіт, що, на переконання суду є доцільним, корисним та справедливим.

Перешкод у призначенні такого покарання ОСОБА_7 в ході судового провадження не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 186 ч. 1 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, та призначити покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1