Справа № 636/1158/18 Провадження № 1-кп/636/383/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

06 червня 2015 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000027 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, росіянина, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, бригадира фірми «Краков`як джейди» м. Варшава, Польща, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді стрільця помічника гранатометника 2 взводу 1 роти охорони військової частини польова-пошта НОМЕР_1 , діючи в порушення вимогст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, не маючи будь-яких поважних причин та не маючи відповідного дозволу командування, 27 листопада 2014 року не повернувся з чергової відпустки до військової частини польова-пошта НОМЕР_1 , яка дислокуваласьза адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 15 грудня 2014 року.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Крім того, солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом в умовах особливого періоду, перебуваючи на посаді головного сержанта 2 взводу 2 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи в порушення вимогст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, не маючи будь-яких поважних причин та не маючи відповідного дозволу командирів та начальників 31 грудня 2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокуваласьза адресою: АДРЕСА_2 , та до 26 березня 2018 року до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не повертався.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро розкаявся.

Під час судового розгляду між прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000027, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2, 4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість в обсязі підозри у кримінальному провадженні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, беззастережного визнання своєї винуватості, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також той факт, що ОСОБА_7 являється учасником бойових дій внаслідок проходження військової служби в зоні АТО, вчинення злочину в період збігу важких особистих обставин - тяжкі та систематичні проблеми зі станом здоров`я, внаслідок отримання бойових поранень, під час проходження військової служби в зоні АТО, сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України застосувати норму ст.69 КК України, та погодилися на призначення останньому більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме: ч.2 ст.407 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.; ч.4 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК УКраїни у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп.; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) та за ч.4 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Угоду від 26 березня 2018 року по кримінальному провадженню №0000027 про визнання винуватості, укладену між прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.407, ч.4 ст.407 КК України, і призначити покарання:

-за ч.2 ст.407 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.,

-за ч.4 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1