Номер провадження: 11-кп/785/663/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №90000302 від 04.10.2016 року за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 17.05.2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого неповну середню освіту, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
-09.12.2009 року за ст. 187 ч. 2, ст. 69 КК України Білгород-Дністровським районним судом Одеської області до 5-ти років позбавлення волі, звільнився 24.04.2015 року,
визнаний винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 зараховано в строк відбутого основного покарання, час його попереднього ув`язнення в період з 04.10.2016 року по 04.10.2017 року у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.,-

встановив

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнаний виннимта засуджений за вчинення злочину за наступних обставин:

В ході судового розгляду було встановлено, що 04.10.2016 року, близько 04 годин 20 хвилин, ОСОБА_9 , разом з невстановленою слідством особою, знаходячись біля магазину «Обжора», розташованого по вул. Дніпропетровська дорога кут. вул. Марсельська в м. Одесі побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , 1974 року народження, який розпивав спиртні напої на літньому майданчику, майно якого визнав об`єктом свого злочинного посягання. Не показуючи своїх дійсних намірів, ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа стали спілкуватись з потерпілим ОСОБА_10 від чого останній втратив пильність. В цей час, ОСОБА_9 та невстановлена особа, діючи умисно, протиправно, з метою відкритого викрадення чужого майна (грабіж), застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_9 наніс кілька ударів кулаком в область обличчя потерпілому, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Далі, ОСОБА_9 діючи умисно, з метою відкритого викрадення майна, нагнувся та вирвав із руки потерпілого, мобільний телефон марки «ImSmart Impression», в корпусі чорного кольору, вартістю 3 238 гривень.
Після чого ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа з місця скоєння правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Тим самим ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, своїми неправомірними діями завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 3 238 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненому правопорушенні, та кваліфікації його дій, вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема застосування закону, який не підлягає застосуванню.

В обґрунтування своїх доводів прокурор вказав, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 69 КК України недостатньою мірою врахував ступіть тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого (офіційно не працевлаштований).

Крім того, прокурора в своїй апеляційній скарзі зазначає, що під час досудового розслідування обвинувачений свою провину у скоєному не визнав, а збиток потерпілому фактично обвинуваченим відшкодований не був, оскільки викрадене майно було повернуто потерпілому.

Прокурор просить вирок районного суду скасувати та постановити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_8 частково та посилаючись на допущені районним судом порушення просив скасувати вирок та призначити новий розгляд; захисника обвинуваченого, яка заперечувала проти апеляційної скарги прокурора та просила оскаржуваний вирок залишити без змін; перевіривши обвинувальний акт та інші матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положення ч.ч.1 та 2 ст. 347 КПК України передбачають, що після закінчення підготовчих дій головуючий оголошує про початок судового розгляду. Судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про оголошення обвинувального акта в повному обсязі.
Згідно із приписами ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження журналів судових засідань та технічного запису, 25.11.2016 року обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_9 надійшов до Суворовського районного суду та ухвалою цього суду від 29.11.2016 року було призначене підготовче судове засідання (а.с.14).

Надалі за результатами проведення підготовчого судового засідання, ухвалою Суворовського районного суду від 17.01.2017 року було призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст.186 КК України на 02.02.2017 року (а.с.73).

02.02.2017 року судове засідання не відбулось та подальший розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 було призначено на 23.02.2017 року (а.с. 74а).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, ході розгляду вказаного кримінального провадження апеляційним судом за допомогою КП-Д3 з`ясовано, що розгляд вказаного кримінального провадження Суворовським районним судом проводився 23.02.2017 року, 14.03.2017 року та 18.04.2017 року.

При цьому, в матеріалах вказаного кримінального провадження наявний журнал судового засідання від 18.04.2017 року (а.с. 80), а будь-яка інформація щодо судових засідань в проміжок часу з 23.02.2017 року по 18.04.2017 року в матеріалах провадження - відсутня.

Разом з тим, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які відомості щодо проведення судового розгляду 14.03.2017 року (журнал судового засідання, ухвала суду, диск із аудіозаписом за вказану дату тощо).

З цього питання апеляційним судом було направлено запит до місцевого суду, з вимогою надання інформації з цього приводу та згідно до отриманої з районного суду довідки встановлено, що 14.03.2017 року судове засідання не відбулось та подальший судовий розгляд призначено на 18.04.2017 року.

Разом з цим, в матеріалах провадження наявний журнал судового засідання та аудіозапис від 18.04.2017 року, з яких вбачається, що у вказану дату судовий розгляд був розпочатий із допиту потерпілого, а не з оголошення обвинувального акту, як того вимагають приписи ст. 347 КПК України. Інших даних про проведення судових засідань - матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, апеляційним судом було встановлено, що при розгляді зазначеного кримінального провадження, судом першої інстанції були проігноровані положення ст.347 та ст. 348 КПК України, оскільки розглядаючи справу, районний суд припустився помилки та розпочав судовий розгляд без оголошення обвинувального акту у кримінальному провадженні №90000302 від 04.10.2016 року у вчинені ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не з`ясував його відношення до висунутого обвинувачення, не встановив порядок дослідження та об`єм дослідження доказів, тобто фактично пропустив одну з основних стадій судового розгляду.

Таким чином, ігнорування судом першої інстанції положень Глави 28 Розділу IІІ КПК України («Процедура судового розгляду»), свідчить про невиконання судом положень кримінально-процесуального законодавства України, які регламентують загальні засади кримінального провадження, що у відповідності до ст.ст. 409, 412, 415 КПК України є істотним порушенням та тягне за собою скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок районного суду скасуванню, з призначення нового розгляду в тому ж суді, в іншому складі суду.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідним звернути увагу на неухильне дотримання новим складом суду вимог кримінального процесуального закону в частині належного визначення порядку та об`єму дослідження доказів, оскільки матеріали провадження та надані учасниками провадження свідчення, вказують на сумнівний характер можливості такого розгляду в порядку, передбаченому положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи ту обставину, що під час перегляду вироку районного суду були встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку, апеляційний суд доводи апеляційної скарги не обговорює, однак звертає увагу на те, що при новому розгляді, районному суду необхідно належним чином перевірити доводи сторони обвинувачення, прийняти законне та обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 04.10.2017 року відносно ОСОБА_9 - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №90000302 від 04.10.2016 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186КК України в тому ж суді, в іншому складу суду, зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4