Провадження №1-кп/761/1741/2018
В И Р О К
іменем України

29 серпня 2018 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, розглянувши матеріали кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004209 від 16.04.2018) по обвинуваченню

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, який не працює, неодруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28 лютого 2017 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України на 4 місяці арешту; 13 грудня 2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, із застосування ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

5 квітня 2018 року, приблизно о 16 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, отже діючи повторно, перебуваючи біля автостанції «Київ» (адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, 32), помітив потерпілого ОСОБА_6 , який тримав в руках мобільний телефон. Далі, переслідуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 вирвав з руки потерпілого ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «Meizu» вартістю 2664,82 грн., з сім-картками мобільних операторів ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 40 грн. кожна, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на загальну суму 2744,82 грн. на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши всі згадані фактичні обставини, та при цьому пояснив, що 5 квітня 2018 року, приблизно о 16 годині, він, знаходячись біля автостанції «Київ», помітив потерпілого ОСОБА_6 , який тримав в руках мобільний телефон, після чого, маючи намір заволодіти відкрито цим телефоном, підійшов до потерпілого та вирвав з його руки мобільний телефон марки «Meizu», в якому знаходилось дві сім-картки, а далі з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується як спокійний та урівноважений. Також суд бере до уваги, що ОСОБА_4 сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, вибачився перед потерпілим, і запевнив суд, що в майбутньому порушень закону допускати не буде, а відтак суд вважає можливим в даному конкретному випадку обмежитись йому мінімальним за розміром покаранням, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

В той же час, враховуючи те, що ОСОБА_4 не відбув покарання, призначене вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжявід 13 грудня 2017 року у виді чотирьох років позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вказаним вироком, а саме два місяці.

Речові докази по справі зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України, частково приєднати ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років і двох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання та перебування під вартою, а саме з 24 травня 2018 року, з урахуванням правил, передбачених ст. 72 КК України, в редакції станом на момент винесення вироку.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - залишити без змін з утриманням останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Після набрання вироком законної сили речові докази - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1