УХВАЛА
26 червня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України,
зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрите, її звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.
За доводами апеляційної скарги прокурора, ухвала суду не є законною, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме помилковим застосуванням ст. 45 КК України, яка не підлягає застосуванню.
Апелянт звертає увагу на те, що відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» та положень ст. 45 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала задані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Прокурор зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які дані, що підтверджували б наявність зазначених ознак.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 повинні були кваліфікуватись за ч. 2 ст. 383, ч. 3 ст. 384 КК України, які не є злочинами невеликої тяжкості або необережними середньої тяжкості, а тому суд безпідставно звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу без змін.
Захисник зазначає, що доводи прокурора про те, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував ст. 45 КК України є помилковими, оскільки ОСОБА_5 раніше не вчиняла будь які кримінальні правопорушення, вчинила злочини невеликої тяжкості, щиро розкаялась у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину.
Крім того, захисник ОСОБА_7 звертає увагу на те, що під час судового розгляду прокурор змінював обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 та підтримав клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно останньої.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Відповідно до ухвали суду першої інстанції, органом досудового розслідування встановлено, що 07 лютого 2018 року в 06 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 зателефонувала своєму співмешканцю ОСОБА_8 , з яким перебувала у сварці та з метою відновлення з останнім відносин повідомила про те, що під час ранкової пробіжки її зґвалтували двоє незнайомих осіб, погрожуючи при цьому ножем.
Для більш реалістичної картини вчинення відносно неї злочину ОСОБА_5 розкидала по квартирі речі, в яких вона була нібито на пробіжці, після чого, ОСОБА_8 зателефонував на лінію 102 та повідомив про вчинення злочину, який вчинили стосовно ОСОБА_5 .
По приїзду за місцем проживання ОСОБА_5 патрульної поліції, продовжуючи свій умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, розповіла працівникам поліції про те, що її під час ранкової пробіжки зґвалтували двоє невідомих осіб, погрожуючи при цьому ножем. В подальшому ОСОБА_5 повела працівників патрульної поліції до надуманого місця, де її нібито зґвалтували.
Після цього, ОСОБА_5 разом з працівниками поліції прослідувала до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, розташованому по проспекту Повітрофлотському, буд. 49 в м. Києві, де продовжила повідомляти завідомо неправдиві відомості про її зґвалтування.
В приміщенні управління поліції слідчим Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину за ст. 383 КК України та прийнято заяву від останньої про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 КК України.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати, обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_7 заперечували проти апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд не в повній мірі дотримався вимог закону і прийняв рішення, яке не відповідає положенням ст. 370 КПК України.
Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Враховуючи ці положення закону, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, суд повинен був встановити обставини, які б свідчили про її дійове каяття.
Проявом дійового каяття є суб`єктивне ставлення особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що особа визнала провину та висловила жаль з приводу вчиненого, а також активно сприяла розкриттю злочину, яким є надання органу досудового розслідування будь якої допомоги в установлені невідомих йому обставин.
Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_5 визнала вину в інкримінованих злочинах і висловила жаль з приводу вчинених нею діянь, про що також заявила під час апеляційного розгляду провадження.
В той же час, в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про її активне сприяння розкриттю злочину.
Як заявила сама обвинувачена, після повідомлення нею про злочин та допиту її як потерпілої, під час якого вона повідомила неправдиві дані про її зґвалтування, вона була направлена для проходження судово медичної експертизи, після якої вона повідомила слідчому про те, що злочин стосовно неї не вчинявся. Наведені обставини не свідчать про те, що ОСОБА_5 активно сприяла розкриттю злочину, тому суд необґрунтовано визнав її такою, що дає підстави для застосування ст. 45 КК України.
Однією з необхідних умов звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею злочину вперше.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, тобто вона обвинувачується у вчиненні двох злочинів.
Положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено, що вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.
Як пояснила ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, спочатку вона повідомила про злочин свого співмешканця, який за телефоном 102 викликав поліцію, потім вона написала заяву про її зґвалтування двома невідомими особами, після чого була допитана слідчим як потерпіла і в своїх показаннях розповіла про обставини вчинення стосовно неї злочину.
Така хронологія дій ОСОБА_5 викладена в обвинувальному акті.
З огляду на це, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 вчинила не одну дію, яка кваліфікується за різними статтями, чи частинами однієї статті закону про кримінальну відповідальність і в такому випадку утворили ідеальну сукупність, а різні, самостійні дії: спочатку стосовно завідомо неправдивого повідомлення органу досудового розслідування про кримінальне правопорушення, а після цього дала завідомо неправдиві показання як потерпіла. Її дії, на думку колегії судді, утворюють реальну сукупність злочинів. Тобто вона вчинила два злочини, а тому до неї не може бути застосовані положення ст. 45 КК України. На ці обставини суд не звернув увагу і безпідставно звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрите та її звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3