АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Дембовського С.Г.,

суддів ? Єленіної Ж.М., Наставного В.В.,

з участю прокурора - Тертичного О.А.,

засудженої ? ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_3, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, - старшого помічника прокурора Дніпровського району м. Києва Прокудіна Д.В. на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2009 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, уродженка і мешканка АДРЕСА_1, не працює, вдова, має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судима,

- засуджена за ст. 115ч.1 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3 вироком суду визнана винною в тому, що вона 30.12.2008 року близько 22-50 год. біля будинку № 5-А по проспекту Возз»єднання в м. Києві в стані алкогольного спяяніння під час сварки із своїм чоловіком ОСОБА_5 з метою умисного вбивства ножем, який вона заздалегідь взяла з собою, умисно нанесла останньому один удар в область грудної клітини зліва, заподіявши ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної

Справа № 11-а-302/2010. Категорія: ст..115 ч.1 КК

Головуючий у першій інстанції-Колесник Л.А.

Доповідач-НаставнийВ.В.

експертизи №1/3071/2 від 20.03.2009 року проникаюче колото-різане порання грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені і серця, що призвело до розвитку крововтрати, від отриманого поранення ОСОБА_5 помер на місці вчинення злочину.

В апеляції засуджена ОСОБА_3 вказує на суворість призначеного покарання, зазначаючи, що суд недостатньо врахував дані, які її характеризують і пом»якшують покарання, визнання нею своєї вини, щире розкаяння у вчиненому злочині, активне сприяння розкриття злочину, наявність на її утриманні малолітнього сина, позитивні характеристики з місця проживання, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, а також попередню поведінку ОСОБА_5, крім того, вважає, що вбивство вчинене нею в стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, оскільки ОСОБА_5 був сильно п»яний і агресивний, засуджена просить вирок скасувати і справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_3 і правильність кваліфікації її дій, вказує на суворість призначеного покарання, зазначаючи, що суд недостатньо врахував ті обставини, що ОСОБА_3 щиро розкаялася у вчиненому злочині, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, прокурор просить вирок змінити і пом»якшити їй покарання, призначивши його у виді 7 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора про заперечення проти апеляцій та про законність і обгрунтованність вироку, пояснення засудженої про підтримання своєї апеляції та прохання про скасування вироку суду і направлення справи на новий судовий розгляд, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово засудженої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, судова колегія вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, які судом досліджені і проаналізовані в їх сукупності, їм дана належна оцінка. При цьому судом дана належна оцінка і тим доводам, які містяться в апеляції засудженої щодо попередньої поведінки ОСОБА_5 та обставин нанесення нею йому удару ножем, з цього приводу прийняте відповідне мотивоване рішення. Для ствердження іншого апеляційний суд підстав не знаходить.

З матеріалів справи, протоколу судового засідання видно, що органами слідства і судом досліджені всі обставини, які могли б мати значення для справи, і даних, що свідчили б про упередженість слідчих органів чи суду щодо ОСОБА_3 немає. При цьому були допитані всі особи, в тому числі і очевидці подій, досліджені докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, на досудовому слідстві ОСОБА_3 як підозрювана і як обвинувачена пояснювала, що вони з ОСОБА_5 з початку 2007 року проживали окремо, поте він приходив до неї вимагав повернутися, вчиняв сварку. 30.12.2008 року він також телефонував їй з чужого телефону, оскільки у нього свого не було, ображав її і просив з нею зустрітися, біля 22-30 год. вона під»їхала на проспект Возз»єднання, де на квартирі знайомого ОСОБА_5

С.О. святкував день народження, перед цим вдома вона взяла кухонний ніж, який сховала в правий рукав куртки, під'їхавши до місця, вона по телефону знайомого попросила повідомити ОСОБА_5, що вона чекає його на подвір»ї, коли вийшов ОСОБА_5, в них виникла сварка і вона на нього сильно кричала, будучи розлюченою на нього і його поведінку, вона дістала з правого рукава куртки кухонний ніж і нанесла йому удар в область грудної клітини, після чого вони у двох впали, а ніж залишився в неї в руці. /т. 1,а.с. 185- 187,194-195/. При проведенні очних ставок з ОСОБА_7 та ОСОБА_8. ОСОБА_3 підтвердила ці показання./т.1,а.с.87-90, 94-98/. Такі ж показання ОСОБА_3 дала і в судовому засіданні./т. 1,а.с.265-272/.

Свідок ОСОБА_8 пояснювала, що вона разом з ОСОБА_10 30.12.2008 року приїхали в гості до ОСОБА_11, де був і ОСОБА_5, хлопці вживали горілку, ОСОБА_12 по телефону господаря розмовляв зі своєю дружиною, кричав, нервував, потім сказав що вийде на вулицю поспілкується з дружиною і повернеться, через п»ять хвилин вони вийшли на вулицю за ОСОБА_5, де побачили, що він разом з ОСОБА_3 кричать, потім ОСОБА_5 і ОСОБА_3 впали, коли вони підбігли, то побачили, що ОСОБА_5 в крові, вони почали надавати йому допомогу, а ОСОБА_3, сказавши, що вона не хотіла цього робити, пішла. Такі показання ОСОБА_8 давала як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_10 на досудовому слідстві давала аналогічні показання, які при розгляді справи були оголошені і досліджені в судовому засіданні, /т.1,а.с.56-62/.

Із показань свідка ОСОБА_13, даних на досудовому слідстві, які при розгляді справи були оголошені і досліджені в судовому засіданні, вбачається, що він 30.12.2008 року знаходився на добовому чергуванні по виїзду швидкої медичної допомоги, приблизно о 22-45 год. від диспетчера по станції надійшов виклик про ножове поранення людини в серце по пр-ту Возз»єднання, 5-А, приблизно в 22-56 год., прибувши на місце, побачили па асфальті ОСОБА_5, у нього на тілі виявили колото-різану рану в області серця, у нього були відсутні пульс, серцебиття та дихання, тому було констатовано його смерть, із присутніх хтось повідомив, що за 20 хвилин до їх приїзду дружина ОСОБА_5 нанесла йому удар ножем в серце./т. 1 ,а.с.80-81/.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1/3017/2 від 20.03.2009 року вбачається, що смерть ОСОБА_5 настала від колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені і серця, тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в час заподіяння і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв»язку з настанням смерті, вказані тілесні ушкодження виникли прижиттєво, незадовго

до настання смерті, від одноразової дії гострого предмету, який має колото- ріжучі властивості по типу клинка ножа, з моменту нанесення тілесних ушкоджень і до часу настання смерті пройшло не більше 30 хвилин, потерпілому було нанесена одна травматична дія в область грудної клітини зліва./т.1.а.с. 102-114/.

Крім цього, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні були з»ясовані і досліджені дані про стосунки між ОСОБА_3 і ОСОБА_5

Так, з показань потерпілої ОСОБА_14 вбачається, що її син ОСОБА_5 був спокійним хлопцем, не вживав алкогольні напої, періодично працював, не вживав ніяких психотропних речовин. ОСОБА_3 фактично одружила його на собі, в неї не склалися стосунки з ОСОБА_3, оскільки остання її ображала та сварилася з її сином, її син і ОСОБА_3 фактично разом ніколи не проживали, вона знала, що її син постійно дзвонить ОСОБА_3, оскільки йому не подобалися її подруги, в кінці грудня 2008 року син повідомив її, що хоче розлучитися з ОСОБА_3, 30.12.2008 року її син до 19 години був дома, а потім пішов до друга в гості, вночі її повідомили про вбивство сина.

Свідок ОСОБА_15 пояснював, що він є батьком ОСОБА_3, яка проживала з бабусею з одинадцяти років, він бачив, що донька вагітна, а потім дізнався, що вона одружилася, він знав, що донька живе окремо від чоловіка, який не працює, вимагає гроші і б»є його доньку, він намагався поговорити з ОСОБА_5, але той не слухав, останнім часом він радив дочці розлучитися.

Свідок ОСОБА_7 пояснювала, що ОСОБА_3 проживала з чоловіком окремо, вона проживала у бабусі і ходила до чоловіка в квартиру в гості, ОСОБА_5 був агресивний, приходив в квартиру до ОСОБА_3 вимагав гроші, бив її, погрожував, ображав, ОСОБА_5 забороняв ОСОБА_3 з нею спілкуватися, 30.12.2008 року вона разом з ОСОБА_3 ходили на ринок за продуктами, ОСОБА_3 постійно телефонував чоловік і вимагав сидіти дома, ввечері ОСОБА_3 пішла додому, а приблизно в 23 годині вона зателефонувала і повідомила, що вбила свого чоловіка та просила її приїхати на зупинку громадського транспорту.

Таким чином, суд першої інстанції, перевіривши і дослідивши всі наявні докази, вірно обґрунтував свої висновки показаннями ОСОБА_3, свідків, висновками експертиз, іншими доказами, зазначеними у вироку, та прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_3 умисного вбивства ОСОБА_5, при цьому показанням засудженої дана правильна і мотивована оцінка. Тому доводи в апеляції засудженої про неправильність кваліфікації її дій є безпідставні і спростовуються матеріалами справи. Наведені в апеляції доводи не спростовують докази, на які послався суд у вироку, і його висновки.

Суд вірно визнав ОСОБА_3 винною у вчиненні вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, і правильно кваліфікував її дії за ст.115ч.1 КК України. Сукупність всіх встановлених судом обставин вчинення дій ОСОБА_3, спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію поранення, причини припинення злочинних дій, поведінку засудженої і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, вказують на наявність в її діях ознак злочину, передбаченого ст. 115ч. 1 КК України. Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 взяла з собою ніж, сховала його в рукав, приїхала на місце зустрічі і зателефонувала ОСОБА_5 та викликала його, коли вийшов ОСОБА_5, між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 виникла словесна сварка, вони знаходилися на відстані один від одного, після того як вона побачила, що з будинку вийшла знайома компанія, ОСОБА_5 намагався її вдарити, ОСОБА_3, будучи розлюченою на нього, дістала ніж і нанесла удар в область лівої частини грудей. На ці обставини вказувала саме ОСОБА_3 При цьому суд першої інстанції врахував і те, що ОСОБА_5 перебував в алкогольному сп»янінні тяжкого ступеню, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Умисне нанесення удару ножем у життєво важливий орган ? область серця, сила і точність, що вбачається також і з даних висновку судово-медичної експертизи №1/3071/2 від 20.03.2009 року, вказують про направленість умислу ОСОБА_3 на позбавлення ОСОБА_5 життя і такі її дії необхідно кваліфікувати як умисне вбивство. Ні в ході досудового слідства, ні в судовому засіданні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_3 вчинила вбивство в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого, не встановлені. Дані про те, що ОСОБА_5 30.12.2008 року при зустрічі з ОСОБА_3, в ході словесної сварки з нею та при нанесення нею йому удару ножем вчинив дії, які давали б підстави для ствердження про перебування ОСОБА_3 в стані фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості винного, котра значною мірою знижує її здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, та вчинення нею вбивства в стані сильного душевного хвилювання в матеріалах справи відсутні, не зазначені вони і в апеляції засудженої, не вказані нею і при апеляційному розгляді справи, в ході якого ОСОБА_3 не оспорювала своїх показань.

Крім того, згідно акту стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи №68 від 03.03.2009 року ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, не страждала хронічним психічним захворюванням і не знаходилася в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, по своєму психічному стану могла усвідомлювати свої дії і керувати ними. Також в даному акті зазначено, що дії ОСОБА_3 у вказаний період часу, тобто 30.12.2008 року, носили послідовний і цілеспрямований характер, в її поведінці були відсутні ознаки будь-яких хворобливих порушень психічної діяльності. /т.1,а.с. 167-170/.

Дані щодо попередньої поведінки ОСОБА_5 та з»ясування сімейних стосунків з ОСОБА_3, з врахуванням встановлених судом цих обставин та обставин вчинення ОСОБА_3 дій 30.12.2008 року, не можуть бути визнані такими. Підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_3 зі

ст.115ч.1 КК на ст. 116 КК України відсутні. Тому доводи апеляції засудженої з цього приводу є безпідставні.

Не вбачає апеляційний суд і істотних порушень з боку слідчих органів або суду щодо вимог кримінально-процесуального законодавства, котрі були б підставами для скасування чи зміни вироку. Органами досудового слідства і судом процесуальні документи складені, а відповідні слідчі дії проведені, згідно з вимогами КПК України.

За таких обставин, доводи апеляції щодо неправильного застосування кримінального закону, порушення кримінально-процесуального закону, є безпідставні.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, дані про її особу, в тому числі і ті дані та обставини, на які є посилання в апеляції засудженої, і правильно призначив їй покарання у вигляді позбавлення волі в межах ближче до мінімальної межі санкції статті кримінального закону, по якій вона притягнута до кримінальної відповідальності. Так, з протоколу судового засідання вбачається, що судом були досліджені всі дані про особу ОСОБА_3, дані, що її характеризують, про її сімейний стан, наявність у неї малолітньої дитини, її відношення до вчиненого. Цим даним та обставинам, а також іншим обставинам, зокрема: вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніпня, суд дав належну оцінку і прийняв мотивоване рішення, про що зазначено у вироку. Крім того, при апеляційному розгляді справи ОСОБА_3 пояснила, що її малолітній суд знаходиться під наглядом органу опіки і піклування Дніпровського району м. Києва. Отже, обставини, на які є посилання в апеляціях засудженої та прокурора щодо даних про особу ОСОБА_3, обставин, що пом»якшують покарання, були належним чином враховані судом, про що зазначено у вироку, вони, а також дані щодо сімейного стану ОСОБА_3, про які вказано в апеляціях, не спростовують висновки суду щодо виду і розміру призначеного покарання та не є безумовними підставами для пом'якшення призначеного ОСОБА_3 покарання.

Призначене ОСОБА_3 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом'якшення ОСОБА_3 покарання апеляційний суд не вбачає. За таких обставин апеляція прокурора та апеляція засудженої задоволенню не підлягають.

Па підставі наведеного і керуючись ст.ст.365,366 КПК України, Апеляційний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 30 листопада 2009 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляції засудженої ОСОБА_3 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, - старшого помічника прокурора Дніпровського району м. Києва Прокудіна Д.В. - без задоволення.

Судді:___________________ ________________ ________________

ДембовськийС.Г. Єленіна Ж.М. НаставнийВ.В.