гСправа № 179/1254/18 Провадження №1-кп/0187/162/18
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000325 від 03.06.2018 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна середня-спеціальна, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2018 року близько 23 години 30 хвилин перебуваючи за території подвір`я по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , в ході раптово виниклої сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , маючи умисел па спричинення останній тілесних ушкоджень, кистями своїх рук схопив останню в області плечей таким чином спричинивши тілесні ушкодження, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в область лівого плеча ОСОБА_5 , чим спричинив їй потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців, верхніх кінцівок та правого плечового суглобу, які згідно з висновком судового експерта № 154 від 13.06.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 02.06.2018 близько 23 години 30 хвилин по причині ревнощів, кистями своїх рук схопив свою співмешканку ОСОБА_5 в області плечей, а потім наніс один удар кулаком правої руки в ліве плече. Визнає, що від вказаний дій у ОСОБА_5 утворилися синці на верхній кінцівці та правому плечі. Про вчинене жалкує та щиро розкаюється в своїх діях.

Потерпіла до суду надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та при вирішенні питання про призначення покарання покладається на розсуд суду.

Крім показів обвинуваченого, його винність у вчиненні вказаного злочину підтверджується наступними доказами:

З заяви ОСОБА_5 від 03.06.2018 вбачається, що вона повідомила правоохоронні органи про те, що ОСОБА_3 спричинив їй тілесні ушкодження.

З висновку судового експерта № 154-Е від 12.06.2018 вбачається, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців верхніх кінцівок та правого плечового суглобу, які на підставі п. 2. 3. 5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відносяться в до категорії легких тілесних ушкоджень.

При вирішення питання про допустимість та належність досліджених судом доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який звертав увагу, що щодо оцінювання доказів на предмет їх належності та допустимості це виключно прерогатива судів (Шабельник проти України), а порядок збирання доказів має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме праву на свободу та особисту недоторканість, повагу до приватного та сімейного життя статті 5 та 8 Конвенції.

Таким чином, оцінивши всі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у спричинені умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , що кваліфікується, як злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003 та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.

Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, інші обставини, зокрема дії обвинуваченого після вчинення злочину та позицію потерпілої щодо міри можливого покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 має середньо-спеціальну освіту, не працює, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації характеризується позитивно, однак за даною адресою фактично не проживає, у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_8 злочину та ступінь його тяжкості, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Таким чином суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції, визначеної за вчинений ним злочини у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення підсудної від покарання чи його відбування, судом не встановлено.

Потерпілою цивільний позов не заявлено.

Про наявність процесуальних витрат учасникам судового засідання не повідомлено.

Керуючись статтями 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1