АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/36/18 Справа № 703/561/16-к Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляцією прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ;

визнано виним та засуджено за ч.2 ст. 121 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, мешканця АДРЕСА_3 ;

визнано виним та засуджено за ч.2 ст. 121 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з неповною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимого, мешканця АДРЕСА_4 ,

визнано виним та засуджено за ч.2 ст. 121 КК України і призначенои покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

Строк покарання обчислюється з 24 вересня 2015 року.

Зарахувано ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 24 вересня 2015 року по 07 квітня 2017 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 залишений тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі по 1179 грн. 30 коп. з кожного.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , засуджені за те, що на ґрунті особистих неприязних стосунків до раніше незнайомого ОСОБА_14 , маючи умисел заподіяти йому умисні тілесні ушкодження, підсудні ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 утрьох біля 23 години 20 хвилин 26 серпня 2015 року на автомобілі ЗАЗ-110206 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував підсудний ОСОБА_7 , приїхали в село Лозуватка Шполянського району Черкаської області та проникли в приміщення жилого будинку АДРЕСА_5 , де спав ОСОБА_14 , і умисне нанесли йому заздалегідь пристосованими для вчинення злочину невстановленими дерев`яними предметами, схожими з битками, численні удари по голові, тулубу та кінцівках, заподіявши йому тілесні ушкодження.

Після цього підсудні з метою продовження реалізації злочинного умислу на заподіяння Гевку тілесних ушкоджень силоміць перетягли його до салону вказаного автомобіля та вивезли до ділянки 68-го кілометра автодороги сполученням «Золотоноша-Черкаси-Умань», яка знаходиться поблизу села Миколаївка Смілянського району Черкаської області, де підсудний ОСОБА_15 наніс йому численних ударів невстановленим предметом по голові та тулубу, після чого підсудні залишили ОСОБА_14 та покинули місце скоєння злочину.

Спільними діями підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які діяли групою осіб, ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження:

-вдавлений перелом кісток склепіння черепа зліва, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

-перелом нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелом лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, визначити ступінь тяжкості яких неможливо;

-переломи 4,5,6 ребер між передньою підпахвинною та середньо-ключичною лініями справа і 8,9,10,11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями з крововиливами навколо них; переломи 1,7,8,9,10 ребер справа та 6 ребра справа по задній під пахвинній лінії; переломи 4,5,6,7 ребер зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

-крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Не погоджуючись з вироком суду в своїх апеляційних скаргах:

- прокурор вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконним, який підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що обставини в сукупності підтверджують позицію сторони обвинувачення, що саме обвинувачені вбили ОСОБА_14 . Судом не оцінено з точки зору достовірності покази обвинувачених щодо того, що вони забрали ОСОБА_14 з метою відправки його до Миколаєва, оскільки відповідно до показів свідка ОСОБА_16 , після того як обвинувачені побили та забрали з дому ОСОБА_14 , всі його речі, а також документи залишилися вдома. Крім того, враховуючи те, що обвинувачені без будь-яких розмов почали наносити численні удари ОСОБА_14 заздалегідь пристосованими для вчинення злочину предметами у життєво важливі частини тіла, в тому числі й голову, потім, силоміць затягнувши до автомобіля, відвезли в лісопосадку та продовжували наносити тілесні ушкодження, вважає, що висловлювання «відправили на Миколаїв» обвинуваченими ототожнювалося з убивством.

Крім того, суд 1 інстанції не усунув протиріччя в показах обвинуваченого ОСОБА_9 наданих під час досудового розслідування та судового розгляду, суд вибірково та однобоко сприйняв його покази надані в ході судового розгляду, на яких обгрунтував свій вирок. Просить дослідити матеріали кримінального провадження. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України та призначити покарання: ОСОБА_8 - у вигляді 14 років позбавлення волі; ОСОБА_7 - у вигляді 14 років позбавлення волі; ОСОБА_9 - у вигляді 15 років позбавлення волі.

- обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції не навів жодних доказів умислу нанесення ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_17 і тілесних ушкодженьзаздалегідь пристосованими дерев`яними битками. У вироку суду першої інстанції не вказано, те, що він наносив удари в область голови, а навпаки вказано, що ударів він в область голови не наносив. Свідок ОСОБА_18 також зазначив, що він не наносив ударів в область голови ОСОБА_14 , їх наносив ОСОБА_15 , при цьому останній перший наніс удар булавою по голові потерпілого, інші били по тулубу та кінцівках. При цьому з показів самого обвинуваченого ОСОБА_15 , вбачається, що саме він наносив удари ОСОБА_17 по голові. Вважає, що суд безпідставно вказав, що ОСОБА_19 умисно наніс тілесне ушкодження, оскільки доказів того, що саме від удару ОСОБА_19 спричинено потерпілому тяжке тілесне ушкодження не встановлено і можливість їх здобуття вичерпана. Вважає, що на досудовому розслідуванні так і в суді першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_19 не наносив удари потерпілому в область голови. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що він раніше не судимий та має позитивні характеристики. Просить пом`якшити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, врахувавши при цьому молодий вік, позитивну характеристику та щире каяття.

- Захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувавши дії його підзахисного на ст.146 КК України. Вважає, що суд першої інстанції неправильно засосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вважає, що суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Крім того зазначає, що згідно висновку судово-медичних експертиз № 212 та №212/5 на трупі ОСОБА_14 виявлено ряд тілесних ушкоджень різної тяжкості. Зі слів свідка ОСОБА_18 двоє інших осіб наносили потерпілому по тулубу і кінцівкам тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта не відносяться до категорії тяжких ушкоджень. Тому, вважає, що викладені обставини у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

- Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, кваліфікувати дії ОСОБА_7 зха ч.2 ст.146 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі 4 роки. Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження полягають в тому, що суд у вироку відобразив але не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме: покази свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що бачив палицю лише у одного з обвинувачених коли ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заходили до будинку. Зазначений свідок фактично підтвердив покази ОСОБА_9 що що лише в нього була палиця, але суд першої існтанцї не взяв це до уваги і при прийнятті рішення послався на покази свідка ОСОБА_18 , яка давлала не логічні покази, заплутані покази.

- захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок суду першої інстанції скасувати,. Ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на ст.122 КК України та призначити покарання відповідно нової кваліфікації. У висновку судово-медичної експертизи достовірно не встановлено від яких дій уторились перелом кісток склепіння черепа, на що посилається суд¬дя стверджуючи, що зазначені тілесні ушкодження утворились від нанесення ударів від дій тупого твердого предмета. Крім того, не встановлено від чиїх саме дій утворилися зазначені тяжкі тілесні ушкодження. Адже в судовому засіданні ОСОБА_9 показав, що коли він вийшов з автомобіля, то наніс кі¬лька ударів потерпілому рукою в обличчя, а не в голову, як було зазначено суддею у вироку. При цьому, незважаючи на те, що тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких - ознак прижит-тєвості не мають, а суд, не маючи на те спеціальних знань в галузі судово-медичної експертизи, вважає доведеним, що вказані тілесні ушкодження за¬подіяні моїм підзахисним ОСОБА_14 саме за життя. Хоча, рішення суду має базуватися на достовірних та належних доказах, а не на припущеннях.

Крім того, труп ОСОБА_14 знаходився на узбіччі дороги близько міся¬

ця. За цей період часу достовірно не відомо, що саме з ним відбувалося, коли

саме настала смерть, від чого вона настала, та звідки на тілі утворилися тіле¬

сні ушкодження, які відповідно до експертизи відносяться до тяжких. Крім цього у цьому ж відеозапису міститься про¬тиріччя в показах ОСОБА_21 про те,що вона бачила на протязі 20 хвилин скі¬льки разів наносили удари Гевку, водночас стверджуючи що після перших ударів вона вибігла з кімнати і повернулась додому лише о 4-й годині ранку. ОСОБА_22 до цього часу перебуває під наглядом лікаря-психіатра в КЗ «Черкаському обласному психоневрологічному диспансері» з приводу розладу адаптації з порушенням емоцій, на що суд уваги не звернув. Дії ОСОБА_9 були спрямовані на те, щоб захистити ОСОБА_23 та ОСОБА_24 від неправомірних насильницьких дій ОСОБА_14 , які останній регулярно застосовував відносно них, з приводу чого вони зверталися до Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області, 25.08.2015 року, що підтверджується копією Висновку від 31.08.2015 року про розгляд матеріа¬лів по повідомленню. ОСОБА_9 під час судового розгляду в суді першої інстанції повністю визнавав свою вину за нанесення ОСОБА_25 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, при цьому умислу на заподіяння потерпілому смерті чи навіть тяж¬ких тілесних ушкоджень в нього не було. Саме тому, вважає, що в даному випадку, нанесення засудженими ОСОБА_26 тяжких тілесних ушкоджень не доведено матеріалами провадження, а базуються на припущеннях суду, що є неприпустимим, а тому дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ст. 122 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

11.06.2018 р., перед початком розгляду справи по суті, адвокат ОСОБА_12 , діючи в інетерсах ОСОБА_9 , подала до суду заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 р.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, вислухавши пояснення ОСОБА_9 , який підтримав подану його захисником відмову від апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження у зв`язку з відмовою апелянта від своїх апеляційних вимог та відсутності апеляцій інших учасників судового розгляду.

Відповідно до ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_9 не заперечував в судовому засіданні проти відмови його захисника від апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю в частині апеляційних вимог адвоката ОСОБА_12 .

Керуючись ст.ст. 403, 405-407 КПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_12 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2017 року закрити у зв`язку з відмовою апелянта ОСОБА_12 від апеляційної скарги.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :