УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/5381/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
20 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичіва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а :
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вирок суду просить змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_7 судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вказує на те, що вирішуючи питання про призначення покарання суд не достатньо врахував, що його підзахисний визнав вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні батьків похилого віку, хворіє на тяжкі захворювання.
На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подав заперечення в яких вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2018 року просить залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2018 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 08.11.17 на майно ОСОБА_11 на : автомобіль марки «Фотон», синього кольору, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 скасовано.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, вранці 04 листопада 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території належної ОСОБА_9 земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , до якої він з дозволу власника мав вільний доступ, побачив поблизу паркану брухт чорних металів, який належить ОСОБА_9 , та в нього виник умисел на таємне викрадення вказаного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 домовився із своїм знайомим ОСОБА_12 про допомогу у вивезенні брухту чорних металів з вказаної території у вечірній час, не повідомивши при цьому останнього про свій злочинний намір, та залишився чекати ОСОБА_12 на території вищевказаної земельної ділянки.
В подальшому 04 листопада 2017 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_12 , не будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_7 , на прохання останнього приїхав на територію земельної ділянки по АДРЕСА_3 на вантажному автомобілі марки «Фотон», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який в свою чергу не будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_7 , за домовленістю з ОСОБА_12 погодився надати послугу по перевезенню брухту чорних металів.
Перебуваючи у вказаний час та місці, скориставшись відсутністю власника майна та необізнаністю ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо своїх злочинних дій, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, користуючись допомогою ОСОБА_12 , завантажив у кузов вказаного автомобіля брухт чорних металів, загальною вагою 283 кг, вартістю 5,50 грн. за один кілограм, а всього на суму 1556 грн. 50 коп., після чого з викраденим майном з місця злочину зник.
Своїми злочинними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1556 грн. 50 коп.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника про задоволення апеляційної скарги захисника, прокурора і потерпілого, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за обставин наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованими, а його дії за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи захисника про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, є необґрунтованими.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_7 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив корисливий злочин, думку потерпілого про призначення обвинуваченому суворого покарання, визнав вину, щиро розкаявся, має на утриманні батьків похилого віку та має ряд тяжких захворювань, а тому обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для пом`якшення призначеного покарання, про що зазначає в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2018 року, щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: