Справа № 423/224/18
Провадження № 11-кп/782/118/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«03» травня 2018 року місто Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
засудженого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_7 на ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року, якою задоволено подання начальника Попаснянського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14.12.2015 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.3 ст.185 та ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробування строком на 2 роки, із покладанням на нього обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; - періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

30 січня 2018 року до Попаснянського районного суду надійшло подання начальника Попаснянського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року зазначене подання було задоволено, засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14.12.2015 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На ухвалу суду Першим заступником прокурора Луганської області ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про скасування вказаного судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальності та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обгрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що відповідно до ч.2 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Також, в апеляційній скарзі прокурора зазначається, що приписами п.5.8 розділу IV "Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань", затвердженої наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України № 270/1560 від 19.12.2003, визначено, що стосовно засудженої особи, яка виконала покладені на неї судом обов`язки та не вчинила нового злочину (що підтверджується вимогою про судимість та притягнення до кримінальної відповідальності з підрозділів інформаційних технологій головних управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві - Київській області, управлінь МВС України в областях, місті Севастополі та на транспорті), після закінчення іспитового строку до суду направляються подання та особова справа засудженої особи для вирішення питання про звільнення її від призначеного покарання.
Апелянт зазначає, як вбачається з ухвали суду, ОСОБА_6 10.11.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (момент притягнення до кримінальної відповідальності), та стосовно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Тому прокурор вважає, що з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 нового злочину та необхідність подальшого застосування судом вимог ст.71 КК України при призначенні покарання в іншій справі, судом першої інстанції передчасно ухвалено рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Крім того, в поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ч.3,5 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень розділу VIII КПК України. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про дату час і місце розгляду клопотання (подання) повідомляються інші учасники провадження (визначені у ч.5 ст.539 КПК України).
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неявки.
Таким чином, як вважає апелянт, кримінальним процесуальним законодавством передбачено можливість неявки належним чином повідомлених учасників судового провадження. У той же час участь обвинуваченого (засудженого), захисника, законного представника та прокурора є обов`язковою. Натомість, як зазначається в апеляційній скарзі, судовий розгляд вказаного подання проведено за відсутності засудженого ОСОБА_6 , що, на думку прокурора, необхідно розцінювати як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що згідно з ч.2 ст.412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
На апеляційну скаргу прокурора засудженим ОСОБА_6 подані заперечення, в яких він наводить мотиви своєї не згоди зі скаргою та зазначає, що 10 листопада 2017 року його було незаконно затримано працівниками поліції за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та з цього приводу співробітниками ДВБ поліції в Луганській області проводиться відповідна перевірка. Вважає, що порушень кримінального процесуального закону під час розгляду подання про його звільнення від відбування покарання Попаснянським районним судом допущено не було. Тому просить залишити рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та наполягав на її задоволенні, вислухавши думку засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Однак колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону не дотримався з огляду на таке.
Як зазначено у п.9 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про звільненого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
В обгрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений під час відбування іспитового строку умови відбування покарання та покладені на нього судом обов`язки не порушував, хоча притягувався до адміністративної відповідальності 01.07.2016 р. за ст.178 ч.1 КУпАП; 31.10.2016р. за ст.178 ч.2 КУпАП, за місцем проживання характеризується задовільно, строк випробування відносно засудженого закінчився 14.12.2017 року.
10.11.2017 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Однак, незважаючи на те, що відносно ОСОБА_6 внесені відомості до ЄРДР щодо скоєння кримінального правопорушення за ознаками ст.121 КК України, та йому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 КК України, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання з випробуванням за вироком Лисичанського мійського суду від 14.12.2015 року, оскільки відносно нього немає обвинувального вироку суду і він не вважається особою, що вичнила злочин, у розумінні положень ст.62 Конституції України.
Між тим, з такими висновками не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.
Згідно з ч.2 ст.165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Такі ж правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням закріплені у ч.3 ст.75 та ч.1,3 ст.78 КК України.
У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
При цьому, роз`яснюючими положеннями абзацу четвертого п.10 Постанови ПВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, передбачено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України.
Про правові наслідки вчинення нового злочину протягом іспитового строку засуджений ОСОБА_6 був обізнаний, оскільки про це зазначено у поданні начальника Попаснянського РВ з ПП.
Між тим, з матеріалів судового провадження вбачається, що згідно інформації про судимість та притягнення до кримінальної відповідальності ГУНП України в Луганській області (а.с.4-7), засудженому ОСОБА_6 в період відбування покарання з випробуванням двічі було оголошено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, зокрема: - у жовтні 2017 року за ч.2 ст.185 КК України та обвинувальний акт 20.10.2017 року направлено до суду; - у листопаді 2017 року за ч.1 ст.121 КК України та стосовно нього 10.11.2017 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, під час розгляду подання суд першої інстанції не витребував відомостей щодо подальшої долі судового розгляду вищезазначеного обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, а також щодо результатів досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України. Як зазначив під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 злочин, передбачений ст.121 КК України, він скоїв у листопаді 2017 року, а саме ножем вдарив потерпілого під час сварки та на теперішній час кримінальне провадження з цього проводу стосовно нього перебуває на розгляді суду.
За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про можливість звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки вони грунтуються на неповно та не всебічно досліджених обставинах справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини третьої та п`ятої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
З матеріалів судового провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином повідомляв представника уповноваженого органу з питань пробації та засудженого ОСОБА_6 про дату, час та місце судового розгляду, та від кожного з них до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.13-16, 20). Участь зазначених осіб не була визнана судом обов`язковою, а тому їх неприбуття в судове засідання не перешкоджало проведенню судового розгляду.
За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора щодо порушення судом першої інстанції під час судового розгляду вимог ст.539 КПК України, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення кримінального процесуального закону.
Статтею 410 цього Кодексу передбачено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Враховуючи визначені ст.404 КПК України межі апеляційного розгляду, а також відсутність клопотань учасників судового провадження про витребування та дослідження додаткових доказів, суд апеляційної інстанції не має можливості усунути встановлену під час апеляційного розгляду неповноту судового розгляду.
Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, з призначенням нового розгляду в суді першій інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 410,411 та 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року, якою задоволено подання начальника Попаснянського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд подання начальника Попаснянського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
СУДДІ :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3