Справа № 128/39/18
ВИРОК
Іменем України

01 червня 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі головуючого:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.08.2017 року за № 0000925, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котюжани, Муровано-Куриловецького району Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, 2006 р.н., з середньою - технічною освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2017 року близько 10 години 30 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21053», державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись автодорогою «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» на 376 кілометрі + 143 м., неподалік с. Якушенці, Вінницького району Вінницької області, в напрямку м. Вінниці зі швидкістю близько 54,7 км/год., чим перевищив максимально дозволену швидкість руху 40 км/год. на даній ділянці дороги, відповідно до заборонного знаку 3.29 Додатку № 1 Правил дорожнього руху України, який встановлено на момент проведення ремонтних робіт проїзної частини, не надав переваги у русі, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу в момент об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, справа - наліво по ходу його руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 була госпіталізована в реанімаційне відділення МКЛ ШМД м. Вінниці.
Згідно висновку судово - медичної експертизи №1277/1415 від 29.11.2017 року, у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритий перелом (з наявністю рани в місці перелому) середньої третини діафізів великої і малої гомілкових кісток правої гомілки; множинні садна обличчя, правої нижньої кінцівки.
Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли від дії тупого предмету (предметів), та за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки відкритий перелом діафізу великогомілкової кістки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння.
Відповідно до висновку авто-технічної експертизи 988-а від 08.12.2017 року в ситуації, яка склалась, водій автомобіля «ВАЗ 21053» НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «ВАЗ 21053» до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.
В ситуації яка склалася, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21053» НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_6 порушив вимоги п. п. 4.16(а), 18.1 Правил дорожнього руху України, та вимоги заборонного дорожнього знаку 3.29 Додатку №1 ПДР України, де зазначено:
- п.4.16 (а) - «Пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
-п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
- вимоги дорожнього знаку 3.29 Додатку №1 ПДР України «Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові».
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України визнав повністю, розкаявся у скоєному. Суду показав, що 16.08.2017 року близько 10 години 30 хвилин він їхав автомобілем «ВАЗ 21053» автодорогою «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» неподалік с. Якушенці, Вінницького району Вінницької області, в напрямку м. Вінниці. Їхав зі швидкістю приблизно 50 км/год, оскільки в цей час на дорозі велися ремонтні роботи, пішохідний перехід не був «набитий». Стояв стовп пилюки, піднятий автомобілями і коли виїхав з пилу то побачив потерпілу вже на дорозі, почав гальмувати і допустив зіткнення вже майже зупиняючись. Покинувши машину він відразу викликав потерпілій швидку допомогу, а в подальшому відшкодував матеріальну шкоду на лікування в розмірі 5800 грн., а також відшкодував повністю моральну шкоду в сумі 20000 грн. Позов визнав, просить стягнення решти матеріальної шкоди провести за рахунок страхової компанії. За скоєне вибачається перед потерпілою, настання таких наслідків своїх дій не бажав.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовилась від позовних вимог відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , матеріальних та моральних претензій до нього вона не має, при цьому просила зменшити позовні вимоги відносно ПрАТ « Українська транспортна компанія», а саме стягнути на її користь в рахунок заподіяної майнової шкоди у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень та лікуванням у розмірі 17 968 грн. 58 коп., в судових дебатах у вирішенні питання щодо покарання поклалася на розсуд суду, покарання просила призначити в межах санкції.

За згодою учасників судового розгляду та обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, є раніше не судимим. Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , якій відшкодовано матеріальну та моральну шкоду та, яка претензій до обвинуваченого не має, не наполягала на суворій мірі покарання.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 07.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_6 має середньо-технічну освіту, постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина 2006 року народження, на даний час офіційно не працює. Обвинувачений ОСОБА_6 здатний мислити чітко та раціонально, емоційний стан у межах норми. На обліку у лікаря-нарколога не перебуває, психічними розладами не страждає, мислення відповідає загальноприйнятим нормам. Алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги не вживає. Обвинувачений не підтримує кримінальні зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою.Під час бесіди з персоналом пробації поводив себе спокійно, чітко відповідав на запитання, охоче йшов на контакт.Свою вину визнає у повному обсязі, приймає відповідальність за вчинені дії на себе. Усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій.Факторів, що підвищують ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, не виявлено.
З висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_6 вбачається, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальнихправопорушень.
Разом з тим, суд враховує також особу обвинуваченого.
Так обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся, під наглядом у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Має на утриманні дитину, 2006р.н., та дружину інваліда 2 групи, яка є також опікуном малолітньої онуки подружжя. Мати дитини позбавлена батьківських прав.
При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням всіх обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, з застосуванням статей 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування, суд вважає за можливе не застосовувати враховуючи, наявність на утриманні ОСОБА_6 дружини інваліда ІІ групи, та двох неповнолітніх дітей, для забезпечення потреб яких потребується транспорт. При цьому, суд враховує ту обставину, що раніше обвинувачений адміністративних правопорушень, в тому числі і за порушення правил ПДР України не мав, має значний водійський стаж ( з 1991р.), надав допомогу потерпілій на місці ДТП, добровільно відшкодував шкоду. Не наполягає на позбавленні прав керування обвинуваченого і потерпіла.

Щодо цивільного позову ОСОБА_5 до ПрАТ «Українська транспортна компанія» про відшкодування майнової шкоди, суд прийшов до висновку про його задоволення в повному обсязі, в зв`язку з доведеністю належними та допустимими доказами.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення експертиз: № 626 а від 31.08.2017 року, №908 а від 29.11.2017 року , №988 а від 08.12.2017 року , №1052 а від 21.12.2017 року в сумі - 2768 грн. 36 коп., згідно наданих довідок про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в чинність не обирається.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави 2768 грн. 36 коп. (дві тисячі сімсот шістдесят вісім гривень, тридцять шість копійок) витрат на залучення експертів під час досудового розслідування кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ПрАТ « Українська транспортна компанія» про відшкодування майнової шкоди у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень та лікуванням у розмірі 17 968 грн. 58 коп. ( сімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 58 коп. задоволити.
Стягнути з ПрАТ « Українська транспортна страхова компанія» ( м. Київ вул. Саксаганського, буд 77, 01033) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) в рахунок заподіяння майнової шкоди у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень та лікуванням у розмірі 17 968 грн. 58 коп.
Зняти арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду від 18.08.2017р. на речовий доказ - автомобіля «ВАЗ 21053», д. н. НОМЕР_1 , що поміщений на зберігання на територію ДП « Вінниця інформ-ресурси ( м. Вінниця вул. Г.Арабея, 17) та повернути його власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1