ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8

представника управління-служби у справах дітей ОСОБА_9

старшого інспектора з ювенальної превенції ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/7227/18 (пр. № 1-кп/201/618/2018), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001338, стосовно:

? ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не судимого, студента ІІ курсу Вищого професійного училища № 17, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

? ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

? ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не судимого, учня Індустріального-педагогічного технікуму КІ СУМ ДУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 31 травня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись в районі Бульвару Слави, 23 в м. Дніпро, у громадському місці, умисно, діючи спільно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та, в очевидному ігноруванні існуючих в суспільстві правил поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинили хуліганські дії, застосувавши відносно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 насильство, яке виразилось в безпідставному нанесенні ОСОБА_12 трьох ударів правою ногою по руках неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 , та нанесенні ОСОБА_13 одного удару правою рукою в область голови ОСОБА_14 , в той час як ОСОБА_11 , з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виражаючись у грубій формі нецензурною лайкою на адресу потерпілого, тим самим своїми умисними діями перешкоджав можливому опору зі сторони ОСОБА_14 , а також із застосуванням ОСОБА_13 аерозольного балончика зі сльозоточивою та дратівливою речовиною, від чого неповнолітньому потерпілому завдано фізичного болю.

Далі, обвинувачений ОСОБА_13 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи в тому самому місці та в той саме час, тобто 31 травня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись в районі Бульвару Слави 23, в м. Дніпро, побачив на землі чоловічу сумку, яка належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_14 та визначив її об`єктом свого злочинного посягання. Таким чином, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, розуміючи, що його дії є очевидні для самого неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_13 своєю правою рукою підняв з землі чоловічу сумку ОСОБА_14 , де знаходились особисті речі, які матеріальної цінності для останнього не становлять, а також мобільний телефон «Samsung Grand 2», вартістю 2 849 гривень 40 копійок, переносний зарядний пристрій «UFO», вартістю 191 гривня 20 копійок, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду неповнолітньому потерпілому ОСОБА_14 у розмірі 3 040 гривень 60 копійок.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнали у повному обсязі, щиро розкаялись та підтвердили фактичні обставини щодо вчиненого ними діяння та викладених у обвинувальному акті, при цьому обвинувачені пояснили суду наступне.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтвердили, що в час та місці зазначені в обвинувальному акті вони знаходились разом та їм не сподобалось, що незнайомі їм хлопці із сусідньої компанії гучно сміялись, вони подумали, що глузують з них, а тому наблизились до останніх і вирішили зробити їм зауваження. В ході виниклої конфліктної ситуації ОСОБА_13 застосував аерозольний балончик зі сльозоточивою та дратівливою речовиною і потерпілому ОСОБА_14 наніс декілька ударів спочатку ОСОБА_12 , а потім ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_13 побачив на землі чоловічу сумку, з якої дістав мобільний телефон та зарядний пристрій, з чим зник з місця пригоди.

Потерпілий ОСОБА_14 та його законний представник ОСОБА_15 надали письмові клопотання, в яких просили суд проводити судовий розгляд даного кримінального провадження без їх участі, матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не мали, питання щодо міри покарання залишили на розсуд суду, а тому, враховуючи, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом, а не обов`язком потерпілого, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо можливості проведення судового розгляду без потерпілого та його представника, вважає за можливе за їх відсутності з`ясування всіх обставини під час судового розгляду, що не перешкоджає розгляду по суті справи, в якій обвинуваченими не заперечується факт здійснення суспільно-небезпечних дій по відношенню до потерпілого.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд робить висновок про їх винуватість, при цьому не приводить не дослідженні докази винуватості обвинувачених у мотивувальній частині вироку, оскільки учасниками кримінального провадження не оспорюються обставини цього кримінального провадження, а обсяг доказів на підтвердження таких обставин був встановлений з урахуванням думки таких учасників та обмежується лише допитом обвинувачених і дослідженням відомостей, що характеризують особу кожного з обвинувачених, крім того дослідження інших доказів за ініціативою суду не вважається доцільним, оскільки у суду не виникає сумнівів у добровільності позицій учасників судового провадження.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинувачених:

? ОСОБА_11 в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

? ОСОБА_12 в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

? ОСОБА_13

-у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України;

-в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи кожного з обвинувачених:

? ОСОБА_11 , який має статус дитини-сироти, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, навчається у професійно-технічному закладі, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, визнав вину в повному обсязі та щиро розкаявся, вчинив злочин в неповнолітньому віці, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про міру покарання, суд, на підставі ст. 314-1 КПК України, враховує інформацію органу ювенальної пробаціїї, що була зібрана уповноваженим представником у досудовій доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , яким, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінювався як низький, при цьому криміногенних факторів, які б мали вплив на обвинуваченого не встановлено, а отже виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

З врахуванням викладеного, а також думки потерпілого, який не мав будь-яких матеріальних, моральних претензій до обвинуваченого, а також зважаючи на інформацію зібрану органом пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном в порядку, передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, конкретним обставинам та наслідкам його вчинення, даним про особу неповнолітнього обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, крім того, таке покарання буде також відповідати обставинам, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , встановлених судом, що на думку суду, свідчить про недоцільність призначення останньому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, суд вважає, що звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням посприяє подальшому виправленню вказаної особи та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.

? ОСОБА_12 , який характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, визнав вину в повному обсязі та щиро розкаявся, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про міру покарання, суд, на підставі ст. 314-1 КПК України, враховує інформацію органу пробаціїї, що була зібрана уповноваженим представником у досудовій доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , яким, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінювався як середній, а отже виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

З врахуванням викладеного, а також думки потерпілого, який не мав будь-яких матеріальних, моральних претензій до обвинуваченого, а також зважаючи на інформацію зібрану органом пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном в порядку, передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, конкретним обставинам та наслідкам його вчинення, даним про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, крім того, таке покарання буде також відповідати обставинам, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , встановлених судом, що на думку суду, свідчить про недоцільність призначення останньому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, суд вважає, що звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням посприяє подальшому виправленню вказаної особи та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.

? ОСОБА_13 , який характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, навчається у технікумі, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, визнав вину в повному обсязі та щиро розкаявся, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про міру покарання, суд, на підставі ст. 314-1 КПК України, враховує інформацію органу пробаціїї, що була зібрана уповноваженим представником у досудовій доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , яким, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінювався як середній, а отже виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

З врахуванням викладеного, а також думки потерпілого, який не мав будь-яких матеріальних, моральних претензій до обвинуваченого, а також зважаючи на інформацію зібрану органом пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_13 , суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном в порядку, передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, конкретним обставинам та наслідкам його вчинення, даним про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, крім того, таке покарання буде також відповідати обставинам, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 , встановлених судом, що на думку суду, свідчить про недоцільність призначення останньому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, суд вважає, що звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням посприяє подальшому виправленню вказаної особи та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді одного року та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та не виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_11 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та не виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

?за ч. 1 ст. 186 КК України у виді одного року позбавлення волі;

?за ч. 2 ст. 296 КК України у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_13 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року та шести місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та не виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ газовий балончик «Кобра-1Н» помаранчевого кольору у пакеті НПУ № 3572200, які зберігаються у камері схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 517 від 11.06.2018) знищити.

Речові докази переносний зарядний пристрій «UFO» чорного кольору «Power bank IPhone/IPad input DC 5v1A Output DC 5v 1A/2.1A Capacity: 5400»; мобільний телефон «Samsung Duos» модель SM-G7102 (SEK) imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , чорно-сірого кольору повернути за належністю ОСОБА_14 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1