справа №176/2470/18
провадження №1-в/176/469/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, заяву про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, яка надійшла від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не судимого, засудженого 27.06.2013 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі 7 років 6 місяців, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 25.02.2013 року по 06.08.2013 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 являється засуджений 27.06.2013 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі 7 років 6 місяців. Початок строку відбування покарання 25.02.2013 року, кінець строку відбування покарання 14.03.2020 року.
Засуджений ОСОБА_4 заявляє клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі з посиланням на положення ст. 82 КК України.
До початку судового розгляду від засудженого ОСОБА_4 надійшла письмова заява згідно якої клопотання підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.
Державна установа Жовтоводська ВК № 26 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. До початку судового засідання від повноважного представника за довіреністю ОСОБА_5 надійшла письмова заява, згідно якої просив в задоволенні заяви засудженого відмовити, оскільки засуджений не довів своє виправлення. В обґрунтування посилався на ту обставину, що після змін умов тримання засуджених до позбавлення волі був переведений до дільниці соціальної реабілітації, після чого вчинив порушення режиму утримання, а саме вживав алкогольної напої на території установи, після чого його було повернуто до охороняємого об`єкту.
Заслухав думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання виходячи з поведінки засудженого, вважав, що останній не став на шлях виправлення, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, в межах строків встановлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання, та не може перевищувати не відбутого строку покарання призначеного вироком.
Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Про це Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що при цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і навіть перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_4 знаходиться з 28.02.2013 року, з цього часу утримувався в Криворізькому СІ, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався.

З 14.08.2013 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

За період відбування покарання з цього часу у виправній колонії має одне суворе стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора, а саме від 13.06.2017 року у вигляді 10 діб ДІЗО за зберігання заборонених речей, також має 5 заохочень.

Заохочення до ОСОБА_4 були застосовані за виконання робіт з благоустрою установи у вигляді подяки - 11.05.2016 року, а за рік після того було застосоване стягнення у вигляді 10 діб ДІЗО, друге, третє, четверте та п`яте застосовані в короткий проміжок часу протягом останнього року.

Таким чином убачається, що у період начальної стадії відбування покарання засуджений мав 1 заохочення, після того на початку 2017 року до ОСОБА_4 було застосовано стягнення, яке потягло за собою поміщення до дисциплінарного ізолятора, після чого за рік перед зверненням отримав чотири заохочення, при цьому на виробництві установи не працевлаштований, за тривалий період відбування покарання засудженим не було виявлено жодної самостійної ініціативи щодо свого працевлаштування на виробництві установи, норми виробітку не виконував, хоча мав можливість виявити себе.
Згідно довідки медичної частини установи є повністю працездатний та може виконувати будь-яку роботу (арк. ос. спр. 134 т. 1 ч. 2).
Суд враховує, що з часу відбування покарання у ОСОБА_4 відбувалися прояви як негативної так і позитивної поведінки. Втім, наявність стягнень і заохочень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_4 на протязі всього періоду відбування покарання, які чередувались одне за одним (заохочення-стягнення-заохочення), та останні заохочення застосовані на протязі останнього передуючого року до звернення, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_4 змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

За цей час розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 19.02.2017 року переведений до дільниці соціальної реабілітації.
За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_4 , який являється засуджений і відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку і вважає, що обставини, які наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що останній дійсно став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для задоволення даного клопотання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі- відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя: