Провадження № 11-кп/792/551/18
Справа № 675/1617/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2018 13 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

доповідача - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника ЗВК №58 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , йому зараховано в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 30.03.2000 року по 14.01.2002 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Задовольняючи клопотання засудженого, місцевий суд посилався на те, що термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , з моменту фактичного затримання - 30.03.2000 року по день набрання вироком Ленінського районного суду м.Харкова законної сили - 14.01.2002 року, підлягає зарахуванню до строку відбування покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2008 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України.
Прокурор в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу місцевого суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Посилається на те, що місцевим судом, не враховано, що за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 28.12.2001 року засуджений був умовно-достроково звільнений від відбування покарання та вказаний строк попереднього ув`язнення мав місце по іншому кримінальному провадженню, за яким він був раніше засуджений вироком суду. Крім того, судом зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання більший, ніж приєднано, на підставі ст.71 КК України, до вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Захисник ОСОБА_8 , в поданих запереченнях на апеляційну скаргу, просить ухвалу місцевого суду залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Вказує, що період тримання під вартою ОСОБА_7 з 30.03.2000 року по 14.01.2002 року підлягає зарахуванню в строк покарання, визначеного за сукупністю вироків, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки це покращує його становище.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які вважають ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з приписами ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону України №838-VII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі, в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2008 року, за яким його засуджено за п.13 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова, йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців.
Як вбачається з вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 28.12.2001 року ОСОБА_7 був засуджений за ст.94 КК України (в ред.1960 року), ч.3 ст. 187 (в редакції 2001 року),ст. ст. 42,43 КК України на 8 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 30.03.2000 року, з моменту фактичного затримання. Вказаний вирок набув законної сили 14.01.2002 року. 30.07.2007 року ОСОБА_7 звільнений Балаклійським районним судом Харківської області умовно-достроково, на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 22 дні.
Ураховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 28.12.2001 року строку тримання в місцях попереднього ув`язнення, з 30.03.2000 року по 14.01.2002 року, відповідно до вимог Закону України №838-VII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про його задоволення, з посиланням на те, що цей строк має бути зарахований йому до строку відбування покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2008 року, із розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так як це попереднє ув`язнення було застосовано щодо нього, в межах іншого кримінального провадження, чого не передбачено зазначеним Законом та ч.5 ст.72 КК України.
Таким чином, в порушення вищезазначених вимог закону, суд першої інстанції, задовольнивши клопотання засудженого ОСОБА_7 , допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення з постановленням нової ухвали, про відмову засудженому ОСОБА_7 в задоволенні його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати і ухвалити нову.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення з 30.03.2000 року по 14.01.2002 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м.Харькова.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2