В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження за №308/12815/17, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 від 21 жовтня 2017 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньою освітою, одруженої, тимчасово не працюючої, не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
15.10.2017 року о 22 год. 35 хв. в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, на ділянку в`їзд в Україну пасажирського напрямку прибув легковий автомобіль марки «OPEL VEKTRA», р.н.з Словаччини НОМЕР_1 , 1996 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як підставу для переміщення вищевказаного легкового автомобіля через митний кордон України, гр. ОСОБА_3 Закарпатській митниці ДФС подала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 19.11.2012 року та доручення на право користування транспортним засобом від 10.10.17 року видане власником автомобіля Erika Lukachova громадянці ОСОБА_6 / ОСОБА_7 /, ІНФОРМАЦІЯ_1 , завірене печаткою нотаріуса «JUDr. LADISLAV LEHEN», достовірно знаючи, що дане доручення є підробленим, оскільки особисто не була присутня при його виготовленні та не отримувала його ні від нотаріуса, ні від власника зазначеного автомобіля.

Під час митного контролю, при перевірці поданих гр. ОСОБА_3 документів, як підстави для переміщення через митний кордон України легкового автомобіля марки «OPEL VEKTRA», р.н.з Словаччини НОМЕР_1 , 1996 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , виникли сумніви, щодо достовірності доручення на право користування вказаним транспортним засобом.

Згідно офіційної відповіді від нотаріуса LADISLAV LEHEN, вх.№21729-кб/11-21 печатка на дорученні на право користування транспортним засобом від 10.10.17 видане власником автомобіля Erika Lukachova громадянці Emma Adam/ ОСОБА_7 /, ІНФОРМАЦІЯ_1 , завірене печаткою нотаріуса «JUDr. LADISLAV LEHEN» є підробкою, вони не засвідчували підпис на даному дорученні.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченої ОСОБА_8 про визнання винуватості від 08.12.2017 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачена ОСОБА_3 зобов`язалася беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України; сприяти досудовому слідстві. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повина понести за вчинене кримінальне правопорушення , а саме за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 гривень.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідна. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України визнала повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 08.12.2017 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просила її затвердити.
В судовому засіданні прокурор також висловив думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 08.12.2017 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 за ч.4 ст. 358 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 08.12.2017 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 475 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 08 грудня 2017 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , у присутності захисника підозрюваної ОСОБА_8 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 08 грудня 2017 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_8 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 /сорока/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 680 /шістсот вісімдесят/ гривень.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обиралась.

Речові докази у кримінальному провадженні:

доручення на право користування транспортним засобом від 10.10.17 року видане власником автомобіля Erika Lukachova громадянці Emma Adam/ ОСОБА_7 /, ІНФОРМАЦІЯ_1 , завірене печаткою нотаріуса «JUDr. LADISLAV LEHEN» - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

автомобіль марки «OPEL VEKTRA», р.н.з Словаччини НОМЕР_1 , 1996 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 повернути його власнику, після набрання вироком законної сили .
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1