27.06.2018
Ленінський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2018 року Справа №642/6225/17-к Провадження 1-кп/642/73/18

Суд в складі колегія: Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретарі: ОСОБА_4

За участю сторін: Прокурор: ОСОБА_5

Захисника ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Потерпілий ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні справупо обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Захисником заявлено клопотання про проведення експертизи в обґрунтування якого захисник вказав:

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину свою визнав частково та пояснив, що визнає те, що він наніс удари своєму сину, оскільки як йому пояснили, з ними в цей день більш не було нікого, а так ніяки події цієї ночі він не пам`ятає та йому не відомо як його син потрапив до його квартири. Даний час ОСОБА_7 8 місяців утримується в СІЗО та за цей час в його пам`яті події тієї ночі він так і не згадав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 14.10.2017р. він приїхав до батька . Батько був у стані алкогольного сп`яніння, також зазначив, що в нього були «мутні очі», вони також ще розпивали спиртні напої. Вони спілкувались, усміхалися. Між ними не виникало сварок. Потім батько перестав його називати сином, став звертатися до нього на «Ви». ОСОБА_8 зрозумів, що батько розмовляє не з ним та пішов вдягатися. Потім він побачив батько з кухоним ножем в руці. ОСОБА_7 почав розмахувати ножем. В цей час ОСОБА_8 питався схватити за ніж та зупинити батько , після чого він порізав руки. Він бачив що батько хаотично розмахував ножем на не цілився цілеспрямовано. ОСОБА_7 пішов до кімнати, та він пішов за ним. Батько в цей час щось казав, це було схоже на бред. Він злякався, що батько спричинить собі якийсь вред та намагався забрати ножа. Потім він відчув біль у лівої груді та упав. Між ними в цей день не було конфліктів та сварок. Цілеспрямовано він не наносив удари у сина. Також пояснив, що з батьком завжди були добрі стосунки , ніколи не виникало конфліктів та жодного разу батько не бив їх з братом.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_9 , колишня дружина ОСОБА_7 та мати потерпілого ОСОБА_8 зазначила , що під час шлюбу з ОСОБА_7 він ніколи фізично не наказував своїх дітей та жодного разу не торкався до них пальцем. ОСОБА_7 для своїх дітей є хорошим батьком. Коли її син ОСОБА_8 з пораненням потрапив до лікарні вона поїхала до нього. Коли її син прийшов до тями він її розповів, що ніякої ссори між ним та батьком не було. Вони спокійно відпочивали, аж раптово батько ОСОБА_7 схватив ніж та розмахівая ножем та звертаючись до ОСОБА_8 на «ВИ», як будто було декілька людей. Таким чином наніс її сину поранення ножом. Також зазначила, що ОСОБА_7 спиртними напоями не зловживав та після розпиття спиртних напоїв не бачила жодного разу в нього агресії.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 , син ОСОБА_7 зазначив, що у нього з батьком добрі стосунки. ОСОБА_10 вночі 15.10.2017р. подзвонили та запросили приїхати до квартири батька. Коли він приїхав, він побачив свого батька всього у крові, він був у стані алкогольного сп`яніння. Батько пояснив ОСОБА_10 «що вони його порізали», але хто це зробив він не зрозумів. При розмові з братом ОСОБА_8 , потерпілий його просив щоб їх батька випустили з СІЗО, казав , що батько не винуватий та він простив його. Сам ОСОБА_10 також зазначив , що йому не віриться що його батька міг таке скоїть та теж простив його.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 14.10.2017р. він знаходився вдома та близько 02-00 год він почув що хто то стукає у його двері та хтось кричить. Він викликав поліцію. Йому було чути , що чоловік бігав по сходової клітки. Коли він побачив чоловіка, в нього сталося враження що «чоловік не віддавав звіт своїм діям, він не міг зрозуміти, що сталося.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він працює поліцейським та отримав виклик на вул. Волонтерську у м.Харкові. По приїзду на адресу він побачив молоду людину, який був поранений. Також був затриманий чоловік близько 60 років, який був одягнений у спідню білизну. Коли в ОСОБА_7 спитав , що трапилося ОСОБА_7 йому відповів , що хтось заліз до нього в квартиру та він захищаючись його вдарив ножем.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він працює поліцейським та отримав виклик на вул. Волонтерську у м.Харкові. По приїзду на адресу та почули що хтось кричить. Чоловік кричав на 2 поверсі та піднімався више та стукав у всі двері. Чоловік кричав шось не зрозуміле та «ричав». Коли піднялися до квартири побачили потерпілого у крові. ОСОБА_7 був дуже збуджений також він казав «я не розумію, що тут сталося». Та коли побачив сина, він дуже здивувався та спитав «синок це ти?» потів він буркотив щось безсвязне. А чуть пізніше пояснив, що на нього хтось нападав, а він захищався та наніс удар ножом.

Також в судовому засіданні були оглянуті відеозаписи з нагрудних камер поліцейських . ОСОБА_7 зазначив, що навіть після перегляду відеозапису він не зміг нічого згадати.

Відповідно до показів обвинуваченого, потерпілого, свідків , перегляду відеозапису, вбачається, що на час скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_7 знаходився у неадекватному стані.

Однією з найбільш частих і складних судово-психіатричних експертиз є експертизи осіб, що скоїли правопорушення в результаті зловживання алкоголем, наркотичними засобами та речовинами, які можуть спричиняти токсикоманії. Так, наприклад, практично важливо знати: в стані звичайного алкогольного сп`яніння чи патологічного сп`яніння було скоєно правопорушення, бо, зрештою, це питання осудності чи неосудності відповідно.

Просте алкогольне сп`яніння (гостра інтоксикація F-10). Цим поняттям користуються переважно судові психіатри для відокремлення звичайного сп`яніння від інших тимчасових розладів психічної діяльності, котра виникають на фоні дії алкоголю.

З досліджень фізіологічної дії алкоголю на центральну нервову систему відомо, що він пригнічує її спричиняє розлади основних нервових процесів умовнорефлекторної діяльності людини - збудження та гальмування.

Труднощі в оцінці психічного стану сп`янілого в момент скоєння злочину нерідко пов`язані з варіабельністю проявів звичайного алкогольного сп`яніння. Стрижневим моментом у відокремленні його від патологічного є встановлення характеру і ступеню порушення свідомості у сп`янілого під час скоєння правопорушення. Наслідком наркотизуючої дії алкоголю при звичайному сп`янінні є оглушеність свідомості, характерна звуженість уваги, недостатність усвідомлення та орієнтування в оточуючому, сповільненість та утруднення сприйняття, запам`ятовування та репродукції, мала продуктивність мислення і поверхневі асоціації. Оглушений стан свідомості не має чіткої визначеності обмежень, він наростає поступово і також поступово закінчується або переходить у сон. Деяка недостатність осмислення, сприйняття і запам`ятовування подій у жодному разі не свідчить про потьмарення свідомості; все це не позбавляє сп`янілого здатності усвідомлювати навколишнє й оцінювати свою поведінкy та вчинки загалом. Навіть у тяжких, виражених ступенях алкогольного сп`яніння в особи зберігається певний контакт із оточуючим середовищем, здійснюється контроль над своєю поведінкою.

Перелічені психічні порушення, зумовлені вживанням алкоголю, можуть відображуватися на вчинках сп`янілих під час скоєння ними правопорушень. Насамперед психічні порушення відображаються в психічній неврівноваженості, емоційній нестійкості, подразливості, швидкому переключень уявлень у рухові акти, спробах передчасної реалізації виниклих намірів і загальному психомоторному збудженні. Однак ці психічні розлади не можна розглядати ізольовано, загалом поза зв`язком з особою. Алкогольне сп`яніння виявляє схильності особи, приховані наміри, знижує можливості до спротиву здійсненню злочину. В свідомості хворого можуть легко з`являтися неочікувані, дивні думки, що негайно реалізуються в дії. В практиці експертизи спостерігаються стани звичайного алкогольного сп`яніння з істеричними явищами (фантазуванням, вигадками, самозвинуваченнями та ін.), елементами перебільшення, бешкетування, розпусності тощо. Відношення оточуючих завжди відбивається на поведінці і характері дій сп`янілих. Так, вони, наштовхуючись на активну протидію з боку оточуючих, часто докорінно змінюють свою поведінку, намагаються виправдовуватись, уникнути відповідальності.

Патологічне сп`яніння (F-10.07). Роботами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших відомих вчених, а також сучасними дослідженнями звичайному алкогольному сп`янінню було протиставлене за своєю клінічною сутністю сп`яніння патологічне, яке віднесене до гострих психотичних розладів із короткочасним перебігом. Патологічне сп`яніння прийнято розглядати тепер як присмеркове (сутінкове) потьмарення свідомості, що триває від кількох хвилин до кількох годин. Воно виникає на тлі алкогольної інтоксикації, якісно не має нічого спільного з клінічними проявами звичайного алкогольного сп`яніння.

Патологічне сп`яніння, як правило виникає в результаті прийому алкоголю та одночасної дії тимчасово послаблюючих організм шкідливих факторів. До них передовсім відносяться перевтома, перегрівання, астенізація після перенесених захворювань і т. д. Причинами, здатними викликати в деяких випадках патологічне сп`яніння, але на які недостатньо звертають увагу, можуть бути тривога, непевність, очікувальна пересторога, боязкість суб`єкта. Патологічне сп`яніння виникає, наприклад, в осіб, що знаходяться у незвичній для них обстановці, серед незнайомих людей. Існує також деякий зв`язок між патологічним сп`янінням і порушенням сну (недосипання, безсонна ніч, переривання сну). Але нерідко патологічне сп`яніння може розвинутись і поза зв`язком із впливами на організм цих факторів. Колишні погляди, відповідно до яких патологічне сп`яніння виникає переважно в осіб з емоційною нестійкістю, у хворих на епілепсію, в осіб з органічним чи травматичним ураженням головного мозку, чітко не підтверджені клінічними дослідженнями.

Лікарям-психіатрам, судово-психіатричним експертам клінічну картину патологічного сп`яніння доводиться відновлювати ретроспективно, на основі показань свідків, які містяться в матеріалах справ. Свідки, звичайно, показують, що сп`янілі раптом стали тривожними, розгубленими, відстороненими від реального світу, рухи їх були нечіткими, швидкими, висловлювання їх набули погрозливого характеру. Хворобливі пережиття, котрі раптово виникли, виявляються в секундних репліках, своєрідній напруженій манері себе тримати, нерідко Особа, котра знаходиться в патологічному сп`янінні, хворобливо сприймає оточуючу дійсність, зовнішнє середовище набуває для нього загрозливого характеру. Все це супроводжується розгубленістю, тривогою, страхом, які іноді досягають ступеню неусвідомленого жаху.

Звичайно, в осіб зберігається здатність здійснювати дуже складні цілеспрямовані дії, користуватися різними предметами, транспортом тощо. Водночас людина, котра знаходиться в стані зміненої свідомості, паталогічно дезорієнтована, не здатна до мовного спілкування з оточуючими її людьми. Вона завжди діє самостійно, ніякі спільні дії в таких станах не можливі. Мовна продукція при патологічному сп`янінні є надзвичайно бідною, а за її наявності завжди відображує тематику хворобливих переживань. Особи в цьому стані не реагують ні на які зовнішні реальні подразники, не відповідають на задані питання, їх увагу нічим привернути не вдається. Найчастіше хворобливі переживання уривчасті, незрозумілі, нестійкі, але вони завжди є, якщо спостерігати за поведінкою суб`єктів у цьому стані. Особливості зовнішності, незвичайна, дивна манера себе поводити в цьому стані можуть свідчити про наявність галюцинаторно-маячних переживань. Це особливо наочно буває для свідків, які бачили суб`єкта до розвитку патологічного сп`яніння. Вчинки, що скоюються в стані патологічного сп`яніння, не є реакцією на якісь реальні мотиви й обставини, але разом з тим рідко являють собою хаотичні, безладні дії. В основі вчинків завжди лежать хворобливі імпульси, потяги, уявлення. Насильницькі дії мають для суб`єкта особливий, захисний характер, вони направлені, як правило, на відвертання уявної небезпеки.

При патологічному сп`янінні переважно мало зачепляються нервово-психічні регуляторні механізми автоматизованих навичок, рівноваги та дій з моторними процесами. Все це сприяє скоєнню надзвичайно точних, складних і швидких рухів, що спрямовані на реалізацію хворобливих намірів. Свідків надзвичайно вражає та стрімкість і спритність, з якою суб`єкт, який знаходиться в патологічному сп`янінні, скоює напад чи рятується від уявних переслідувачів втечею.

Закінчується патологічне сп`яніння найчастіше раптово, як і починається, іноді переходить у сон, після якого відзначається повна амнезія або смутний спогад про пережите.

Для діагностики патологічного сп`яніння більш цінним є не встановлення факту забування подій, а з`ясування, що збереглося в пам`яті суб`єкта, які хворобливі переживання він пам`ятає. Суттєве значення для діагностики патологічного сп`яніння має характер поведінки суб`єкта після скоєння правопорушення. Так, наприклад, особи, котра перебувають у звичайному алкогольному сп`янінні, при затриманні спричиняють спротив, нерідко вступають у конфлікт з працівниками міліції, дебоширять, обурюються тощо. Такого ніколи не трапляється з суб`єктами, які перенесли патологічне сп`яніння. Вони, навпаки, при затриманні виявляють неадекватно байдужість до того, що сталося, спостерігається невідповідна до обставин заспокоєність; в інших відбувається намагання пригадати щось, вони напружено, перелякано озираються навколо себе, здригаються при зверненні до них. Завжди спостерігається загальна фізична слабкість, різка стомлюваність.

Судово-психіатричною практикою визначене клінічне розслідування двох різновидів патологічного сп`яніння: параноїдної (галюцинаторно-параноїдної) та епілептоїдної форм.

Для параноїдної (галюцинаторно-параноїдної форми патологічного алкогольного сп`яніння характерною є картина за типами присмеркового розладу свідомості, що виявляється в раптовому, без передвісників виникненні маячних переживань, втраті контакту з реальною дійсністю, психомоторному збудженні, афектах страху, гніву, безглуздих, стереотипних та імпульсних рухових розрядах. Галюцинаторно-маячні переживання, котрі виникають, як правило, мають для суб`єкта загрозливий, небезпечний для життя характер. Агресивні дії відрізняються великою руйнівною силою, раптовістю, жорстокістю.

Під впливом загрозливих галюцинацій суб`єкт може здійснювати складні та впорядковані дії. Вчиняючи відповідно до афектів, що переживаються, а також до хворобливих уявлень, він у деяких випадках вступає в контакт з оточуючими, становить питання, попереджає про небезпеку, зовні скидаючись на правильно орієнтовану в зовнішньому середовищі людину. Однак характер заданих питань, поведінка і дія особи відображають спотворено сприйняту ситуацію, дійсність.

Відокремлення галюцинаторно-параноїдної форми патологічного сп`яніння від станів простого, звичайного алкогольного сп`яніння, іноді зовні схожих між собою, повинно базуватися не тільки на відсутності при останньому гострого раптового початку і закінчення психомоторного й афективного збудження, а й на інших ознаках, характерних для присмеркового розладу свідомості, що є основою патологічного сп`яніння (страх, гнів, автоматизована поведінка, рухові розряди, відрив від реальної ситуації, певна мовна продукція та ін.). Нерідко в стані звичайного алкогольного сп`яніння суб`єкти в момент агресії вигукують окремі слова, наприклад, "бандит", "шпигун" тощо або уривчасті фрази "ми в оточенні", "небезпечна гра" і т. д. Якщо оцінювати ізольовано, окремо від усієї клінічної картини простого сп`яніння, перелічені висловлювання можуть викликати припущення про наявність маячних переживань чи обманів сприйняття. Відмінністю цих проявів від мовної продукції при патологічному сп`янінні є тісний зв`язок їх виникнення з супутніми сп`янінню реальними психотравмуючими обставинами та переживаннями, поєднання зі звичайним п`яним збудженням використання сп`янілими погроз, брутальних, лайливих висловів у відповідь, наприклад, на затримання.

Патологічне сп`яніння епілептоїдної форми клінічно зводиться до присмеркового (сутінкового) потьмарення свідомості. Воно проявляється у раптовому виникненні явищ різкого рухового збудження, порушення і орієнтування та контакту з реальною дійсністю, появі підозрілості, озлоблення настороженості, афектів страху, гніву. Рухове збудження в таких випадках проявляється в надто інтенсивних, бездумних, хаотичних агресивних розрядах, які скоюються з неймовірною жорстокістю, злобністю, нерідко досягають характеру автоматизмів і стереотипних дій.

При епілептоїдній формі патологічного сп`яніння рухове збудження, агресивні дії обумовлені афектами страху, гніву. Вони відірвані від реальності, інтенсивність їх проявів не залежить від яких-небудь моментів існуючої обстановки. Особи, котрі перебувають у присмерковому стані свідомості, не тікають, а зі злобністю і люттю накидаються на уявних "ворогів". При скоєнні агресивних дій, як правило, відсутнє мовна продукція, нерідко відзначається незрозуміле бурмотіння, іноді крик. Рухове збудження, агресивні дії при цій формі патологічного сп`яніння найчастіше закінчуються переходом у стан фізичної розслабленості, малорухомості з подальшим сном і повною амнезією всього скоєного.

Відокремлення патологічного сп`яніння епілептоїдної форми від зовнішньо подібних варіантів інтенсивного звичайного алкогольного сп`яніння базується на визначенні симптомів, що характерні для сутінкового розладу свідомості (спотвореність сприйняття, наявність рухових автоматизмів, афектів жаху, неадекватної раптової агресії та ін.). Маючи подібні риси (інтенсивність, гострота збудження, схильність до моторних розрядів, руйнівних, невмотивованих жорстких дій тощо), рухове збудження при звичайному сп`янінні не вичерпує загальну клінічну картину. Його тривалість залежить від реальних обставин зовнішнього середовища, воно доступне зовнішньому впливу, тобто міняється від привхідних обставин. Якщо моторні розряди при простому сп`янінні інколи і видаються одноманітними, однотиповими, однак вони ніколи не досягають ступеню автоматичних, стереотипних дій, властивих епілептоїдній формі патологічного сп`яніння.

Оскільки той чи інший експертний висновок про психічний стан досліджуваних у момент скоєння правопорушення будується ретроспективно, на аналізі матеріалів справ, то тут важливу роль відіграють повнота і якість показань свідків і всіх інших матеріалів справ. Вміло зібрані дані про психічний стан досліджуваного в момент правопорушення дають можливість експертам клінічно вірно оцінити цей стан і зробити відповідний висновок. Неякісні і неповні показання свідків утруднюють діагностику, створюють невпевненість в експертів, затягують у багатьох випадках проведення експертизи. Тільки повно зібраний судово-слідчими органами та добре підготовлений для судово-психіатричної експертизи матеріал забезпечує правильність діагнозу й експертних висновків.

Так як всі види короткочасних розладів психічної діяльності (патологічне сп`яніння, швидкоплинні алкогольні психози, патологічний просонковий стан, сутінкові розлади свідомості, спровоковані алкоголем та ін.) являють собою гострі, швидко плинні психози, їм дається відповідна судово-психіатрична оцінка.

Згідно ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

При проведенні досудового слідства ОСОБА_7 була проведена судово-психіатрична експертиза та згідно її висноску ОСОБА_7 хронічного, психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані гострої неускладної алкогольної інтоксікації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Як вбачається із матеріалів справи експертам не були надані при проведенні експертизи покази свідків та відеозаписи моменту затримання ОСОБА_7 однак, для виявлення стану патологічного сп`яніння експерту необхідно надати повні допити свідків по справі.

Із відеозапису затримання ОСОБА_7 вбачається, що останній знаходився в неадекватному стані.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зазначені питання мають значення для встановлення істини по справі, у зв`язку з чим клопотання захисту підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 242-245,332, 322, 332, 333,350, 372 КПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України стаціонарну комісійну судову психолого-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання:

1. Чи страждав обвинувачений ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним захворюванням, або тимчасовим розладом психічної діяльності, внаслідок чого не міг усвідомлювати свої дії та/або керувати ними?

2. Чи страждає обвинувачений ОСОБА_7 у даний час будь-яким психічним захворюванням, або тимчасовим розладом психічної діяльності, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та/або керувати ними? Якщо так, то коли почалася ця психічна хвороба?

3. Чи потребує обвинувачений ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?

4. Чи страждає обвинувачений ОСОБА_7 хронічним алкоголізмом, або наркоманією, якщо так, то чи потребує лікування від алкоголізму чи наркоманії (чи немає протипоказань для такого лікування)?

5. Чи знаходився обвинувачений ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованого йому злочину у стані патологічного сп`яніння, якщо знаходився, то яка його форма та чим це зумовлено?

6. Чи має обвинувачений ОСОБА_7 відхилення у психічному розвитку, які не є проявами психічного захворювання? Якщо має, то які їхні ознаки, чи могло це вплинути на його поведінку в момент злочину?

7. Чи перебував обвинувачений ОСОБА_7 в момент скоєння злочину в якому-небудь емоційному стані, що суттєво вплинуло на його свідомість і поведінку, якщо перебував, то в якому саме (сильний страх, емоційний стрес, фрустрація тощо)?

8. Чи перебував обвинувачений ОСОБА_7 в момент скоєння злочину в стані вираженого емоційного напруження, що може розглядатися як стан сильного душевного хвилювання?

9. Чи перебував обвинувачений ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту як психологічної основи стану сильного душевного хвилювання, чи обмежувало це його здатність розуміти характер і значення своїх дій, чи міг він керувати своїми діями і передбачати їх наслідки?

10. Якщо так, які психологічні причини настання цього стану і в якій формі протікав афект?

Проведення експертизи доручити експертам Комунальної установи "Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3»

У розпорядження експертів надати матеріали кримінального провадження .

Для дослідження експертам направити ОСОБА_7 , якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО №27 Харківської області.

Копію ухвали направити для виконання Науково-дослідному експертну - криміналістичному центру при ГУМВС України в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне рішення суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2