1Справа № 335/7439/18 1-кс/335/6338/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюкарь» про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2018 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000157 від 30 травня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2018 року у справі за № 335/7439/18 (провадження 1-кс/335/5249/2018), в рамках кримінального провадження за № 0000157 від 30.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, накладено арешт на майно, вилучене 06.07.2018 року під час проведення обшукуобшуку адміністративних та господарсько-виробничих приміщень за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Центральна, буд. 89, згідно з переліком вказаним в резолютивній частині відповідного рішення суду.
15.08.2018 року ТОВ «Дюкарь» звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна, в якому зазначило, що стосовно посадових осіб ТОВ «Дюкарь» () кримінальне провадження не здійснюється, підозру нікому не пред`явлено, розмір шкоди, ніби то спричиненої злочином, не визначено, цивільний позов не заявлено, арешт накладений на продукти харчування, які є власністю ТОВ «Дюкарь», та на документи, вилучення яких перешкоджає законній діяльності ТОВ «Дюкарь», морське рибальство є основним видом діяльності підприємства, також ТОВ «Дюкарь» здійснює такі види діяльності як, оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, все майно, на яке накладений арешт, було набуто на законних підставах та обліковується за бухгалтерським обліком підприємства. Арешт майна перешкоджає нормальній діяльності підприємства, здійснює перепони у здійсненні законної підприємницької діяльності, створює інші негативні наслідки для підприємства.
Посилаючись на вимоги ст. 174 КПК України, ТОВ «Дюкарь» просило суд скасувати арешт майна, накладений на майно, вилучене 06.07.2018 року під час проведення обшукуадміністративних та господарсько-виробничих приміщень за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Центральна, буд. 89, в рамках кримінального провадження за № 0000157 від 30.05.2018 року згідно з переліком вказаним в резолютивній частині ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у справі № 335/7439/18 (провадження 1-кс/335/5249/2018).
В судовому засіданні представники заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання з підстав, викладеному в ньому, додатково зазначили, що вилучене майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні, в рамках якого вони були вилучені. Крім того, посилалися на значні порушення при проведенні обшуку. Зазначали, що орган досудового розслідування дійшов помилкового висновку про те, що майно ТОВ «Дюкарь» набуте незаконним шляхом, більш того, вилучене майно є харчовою продукцією, а не живими водними біоресурсами, тому не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України. З часу вилучення майна в такому обсязі жодних слідчих дій з ним не проводиться, проте продукти харчування вивезені в невідомому напрямі та зберігаються в невідомих умовах, що може сприяти їх знищенню.
В судовому засіданні слідчий проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді законно в рамках кримінального провадження, яке розслідується, з метою збереження речових доказів, оскільки це майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вважає, що слідчі дії в кримінальному провадженні провадяться відповідно до вимог чинного законодавства.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Вислухавши доводи представників заявника, думку слідчого, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, слідчий суддя приходить про обґрунтованість клопотання та можливості його задоволення з наступних підстав.
Як передбачено ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000157 від 30.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2018 року у справі № 335/7439/18 (провадження 1-кс/335/5249/2018), в рамках кримінального провадження за № 0000157 від 30.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, накладено арешт на майно, вилучене 06.07.2018 року під час проведення обшукуадміністративних та господарсько-виробничих приміщень за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Центральна, буд. 89, згідно з переліком вказаним в резолютивній частині відповідного рішення суду.
Розгляд клопотання про накладення арешту на майно відбувався без участі власника/володільця майна, на яке накладений арешт.
Постановою прокурора від 09.07.2018 року, об`єднано в одному провадженні матеріали досудових розслідувань що здійснюються у кримінальних провадженнях № 0000157 від 30.05.2018 року за ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, № 0000199 від 03.07.2018 року за ч. 2 ст. 249 КК України, № 0000198 від 03.07.2018 року за ч. 2 ст. 249 КК України, № 0000206 від 09.07.2018 року, за ч. 4 ст. 358 КК України. Подальше досудове розслідування продовжено у кримінальному провадженні № 0000157 від 30.05.2018 року за ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358 КК України. Відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя зазначає, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
При вирішенні клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує підстави для арешту майна, зокрема, що арешт майна застосовується з метою забезпечення збереження речових доказів, тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ході розгляду даного клопотання слідчий суддя встановив, що у кримінальному провадженні розмір шкоди, що можливо завдано злочином не встановлено, підозра жодній особі не пред`явлена. При цьому, слідчим суддею встановлено, що слідчі дії проводилися 03.07.2018 року, про що наявний відповідний протокол обшуку.
В ході розгляду клопотання слідчому судді відомостей про те, що з вказаного часу з усім вилученим майном проводились будь-які слідчі дії не надано.
В той же час, власник майна позбавлений можливості користуватись своєю власністю, таке втручання в права вказаних осіб на даний час не виправдано.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В цей же час, відповідно до вимог частин першої та другої статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчому судді не надано будь-яких матеріалів кримінального провадження, які б доводили, що вилучене 06.07.2018 року під час проведення обшукуадміністративних та господарсько-виробничих приміщень за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Центральна, буд. 89, майно відповідає критеріям речового доказу, встановленим ст. 98 КПК України.
Також, суду не надано доказів, які б виправдовували подальшу необхідність збереження вищезазначеного заходу забезпечення кримінального провадження.
Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ТОВ «Дюкарь» в повному обсязі та скасування арешту майна, вилученого 06.07.2018 року під час проведення обшукуадміністративних та господарсько-виробничих приміщень за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Центральна, буд. 89.

Керуючись ст.ст. 170, 172-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюкарь» про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений на майно згідно переліку в резолютивній частині ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2018 року у справі № 335/7439/18 (провадження 1-кс/335/5249/2018), у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000157 від 30 травня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23 серпня 2018 року

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 27 серпня 2018 року о 15:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1