Справа № 640/9684/18
н/п 1-кс/640/5679/18
"04" червня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
31.05.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання ОСОБА_3 , в якому заявник просить суд скасувати арешт майна, а саме з: автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ключів від вищевказаного автомобілю, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 року. Повернути йому вищезазначене майно на відповідальне зберігання.
Заявник до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву, про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує, просить про його задоволення.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи № 640/619/17 н/п 1-кс/640/3703/17 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.
З наданого матеріалу №640/619/17 н/п 1-кс/640/3703/17 слідчим суддею достовірно встановлено, що слідчий Київського ВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ключі від вищевказаного автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що знаходяться у володінні ОСОБА_3 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 р. вказане клопотання слідчого задоволено, ухвалено накласти арешт на вище вказане майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
На сьогоднішній день минуло 12 місяців з моменту вилучення майна, однак підозра жодній особі у кримінальному провадженні, яке розслідується з 26.10.2016 року, не пред`явлена.
Відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Так, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як зазначено вище, зі змісту клопотання слідує, що вказане майно вилучено вже тривалий час, що у свою чергу порушує права власника майна, які гарантовані йому Конституцією України.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Слідчому судді на теперішній час не надано даних щодо протиправного набуття у власність ОСОБА_3 автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 та пред`явлення будь кому підозри і направлення до суду обвинувального акту.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для його власника, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, слідчий суддя вважає клопотання підлягає частковому задоволенню.
Передача вказаного майна власнику на відповідальне зберігання за вказаних вище обставин не створить будь-яких перешкод для збереження речових доказів та для подальшого розслідування кримінального провадження.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Змінити заходи та обмеження щодо майна, а саме: автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ключів від вищевказаного автомобілю, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 року, у справі № 640/619/17, н/п 1-кс/640/3703/17.
Припинити обмеження щодо майна, а саме: автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ключів від вищевказаного автомобілю, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належні ОСОБА_3 , в частині визначення заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
Повернути майно, а саме: автомобіль «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ключі від вищевказаного автомобілю, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу - ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Залишити арешт майна, а саме: автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , в частині встановлення заборони на його відчуження.
Визначити відповідальною особою за збереження майна ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження майна.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1