УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/14897/16-к

Провадження №: 1-в/755/314/18

м. Київ

"18" жовтня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про вирішення інших питань щодо всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку у рамках судового провадження № 755/14897/16-к, встановив :

11.10.2018 заявник подав до суду, через ДУ «Київський слідчий ізолятор», дане клопотання від 09.10.2018 про вирішення інших питань щодо всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку у рамках судового провадження № 755/14897/16-к», яке стосується питання зарахування йому строку попереднього ув`язнення за період з 10.03.2016 до 07.02.2018 згідно алгоритму визначеного Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

У судове засідання учасники судового провадження, будучи повідомленими про судове засідання, згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилися, від заявника надійшло звернення від 18.10.2018 про залишення його клопотання без розгляду, тож суд, враховуючи вимоги ст.ст. 22, 26 та 537 КПК України, вважає за можливе перейти до розгляду клопотання у відсутність осіб, що не з`явилися та вивчивши останнє, матеріали судового провадження № 755/14897/16-к, приходить до наступного.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом (ч. 1 ст. 539 КПК України).

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).

У цій ситуації, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2016 більш суворим за даним вироком остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Строк відбування покарання відраховувано з 10.03.2016 із зарахуванням у нього строку відбутого частково покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2016 за правилами передбаченими статтею 72 КК України.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07.02.2018 цей вирок місцевого суду від 10.11.2017 змінено в частині обчислення строку покарання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року) зарахувано ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 березня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі. Час попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу, зарахувано у строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно ж до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Тим самим, апеляційним судом урегульовано питання алгоритму зарахування строку відбування покарання заявнику за період з 10.03.2016 до 07.02.2018, що указує на те, що, на даний час, це питання вирішене по суті. Доводи звернення фактично зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не вірно застосував норми законодавства, застосував закон, який не підлягав застосуванню, але це питання не може бути вирішене місцевим судом у порядку ст. 537 КПК України.

Це судове рішення від 07.02.2018 не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, з огляду на,що відповідно і по іншому не може бути врегульовано питання, яке ним розглянуто по суті з наведенням відповідних мотивів, так як відповідно ж до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

За таких умов, суд уважає за необхідне ураховуючи наведене, а саме те, що судом апеляційної інстанції , на цей час, вирішено по суті звернення заявника, відображене у його клопотанні від 09.10.2018, та ураховуючи його звернення від 18.10.2018, залишити це клопотання без розгляду.

Адже, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, системний аналіз положень КПК України свідчить, що подання того чи іншого клопотання у конкретному кримінальному провадженні є правом особи, а не обов`язком через, що реалізується нею на власний розсуд.

Таким чином, право подачі звернення про залишення такого клопотання без розгляду також являється конституційним правом, оскільки полягає у вільній реалізації свого права у спосіб передбачений КПК України та саме в такій спосіб на думку особи їй буде надано ефективний спосіб захисту в національному органі.

З положень ч. 6 ст. 9 вказаного Кодексу випливає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги положення ст. 7, ч. 2 ст. 8, ч. 5 і ч. 6 ст. 9 КПК України, клопотання залишити без розгляду безпосередньо за клопотанням особи, яка його подала.

Керуючись ст.ст. 1-29, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд постановив :

клопотання ОСОБА_3 про вирішення інших питань щодо всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку у рамках судового провадження № 755/14897/16-к, залишити без розгляду.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

С у д д я : ОСОБА_1