Справа № 675/423/17
Провадження № 1-кп/675/16/2018
У Х В А Л А

"24" травня 2018 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
На розгляді Ізяславського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 162 КК України.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.03.2018 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 по 26 травня 2018 року включно.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому. Вказує, що на даний час зберігаються ризики того, що ОСОБА_4 , у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, впливати на інших обвинувачених, свідків, або експертів у даному кримінальному провадженні. В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох умисних злочинів, один з яких є особливо тяжким. Відповідно до санкції ч.2 ст.115 КК України за вчинення вказаного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі найтяжче з покарань, передбачених КК України.
Потерпілі в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти задоволення заявленого клопотання, вказали, що дослідженими доказами, поданими стороною обвинувачення, вина ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину не підтверджується. Потерпіла ОСОБА_8 та свідки обвинувачення вже допитані, а тому ризики, вказані прокурором, не можуть братися судом до уваги. Також вважати, що ОСОБА_4 , у випадку обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, буде переховуватись від суду підстав немає. А тому просили суд змінити запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт.
Вивчивши клопотання, вислухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене.
Таким чином суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки до 26.05.2018 року судове провадження завершене не буде.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, один з яких особливо тяжкий проти життя особи. Санкція ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Особлива тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, вірогідність переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, спростовує доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст.177 КПК України, та можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.
Як і в попередніх рішеннях з питання продовження строку дії запобіжного заходу, суд бере до уваги те, що прокурором при вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожен раз обґрунтовувалось існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, які були враховані судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу.
Судове провадження в даній справі до спливу зазначеного строку судом не може бути завершено, оскільки існує необхідність допиту свідків сторони захисту, дослідження документів. Ризик перешкоджання обвинуваченим, у разі його звільнення з-під варти, здійсненню правосуддя у даному кримінальному провадженні, шляхом впливу на свідків, протягом судового розгляду цього провадження зменшився, але не зник. На даний час допитані не всі свідки сторони захисту, частина яких проживають в с.Комини Ізяславського району. Таким чином, у разі реалізації ризику впливу обвинуваченого на свідків з метою перешкодити повному, швидкому та неупередженому судовому розгляду, мета кримінального судочинства (ст.2 КПК України) при здійсненні правосуддя у даному кримінальному провадженні може стати недосяжною.
Будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність зазначених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в тому числі цілодобового домашнього арешту, в судовому засіданні на даній стадії стороною захисту не надано.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, виключає можливість ухилення обвинуваченого від суду та впливу на недопитаних свідків, а відтак існує реальна необхідність у продовженні строку тримання під вартою.
Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд не вбачає будь-яких підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на інший більш м`який.
Суд, незважаючи, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, вважає необхідним продовжити дію цього запобіжного заходу, оскільки у даному конкретному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості обвинуваченого, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобіганню вчиненню обвинуваченим тиску стосовно інших осіб та ухилення від суду, тож є підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Враховуючи, що один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , спричинив загибель людини, приймаючи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.1-28, 176-178, 183, 194, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту відмовити.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», продовжити на 60 днів, а саме по 22 липня 2018 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1