АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/717/18 Справа № 201/1273/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0001005від 04.05.2017 року, за апеляційною скаргою зі змінами обвинуваченої ОСОБА_9 , та заперечення потерпілої ОСОБА_7 на апеляційну скаргу обвинуваченої, на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Джанкой, громадянку України, із середньою освітою, розлучену, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючу за адресою: АДРЕСА_2 , не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

вільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , 3-ї особи ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в загальному розмірі 197 607,09 гривень та моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, а всього 247 607,09 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 703,68 гривень.

12.11.2016 року близько 17.50 години водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, рухалася по вулиці Високовольтній у м.Дніпрі в напрямку вулиці Панікахи.

Під час руху ОСОБА_9 , порушуючи п.п.16.11, 2.1, 7.8,1.10 Правил безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виїзді на перехрестя з вулицею Запорізьке шосе, із другорядної дороги, не надала перевагу автомобілю «Хонда Цивік», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , що наближався до даного перехрестя по головній дорозі, та на перехресті вулиці Високовольтна та вулиці Запорізьке шосе зіткнулась з ним.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Хонда Цивік» ОСОБА_7 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання, та вважати її засудженою за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Просить вирок змінити в частині стягнення суми за цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зменшивши суми стягнень.

В обґрунтування своїх вимог посилається на неповноту та однобічність судового розгляду, що суд, на її думку, невірно оцінив докази, а інші обставини справи взагалі не прийняв до уваги.

Вказала, що вона повністю визнала свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, під час здійснення досудового слідства співпрацювала з органами досудового слідства, надавала свідчення та щиросердечно розкаялась за здійснене, раніше до відповідальності не притягалась. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони, допомагає батькам, які мають інвалідність.

На її думку, вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена без врахування фізичного зносу, огляд транспортного засобу проводився по заяві ОСОБА_10 , який був замовником дослідження та не є учасником кримінального провадження. У зв`язку з чим вказані звіти, на її думку, не можуть вважатись допустимими доказами.

Вважає, що суд першої інстанції у вироку не звернув увагу на обставини та необґрунтовано задовольнив цивільний позов в частині моральної шкоди, та стягнув з неї на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Вищенаведені обставини свідчать про упередженість, необ`єктивність, однобічність, та неповноту розгляду вказаної справи судом першої інстанції.

В змінах до апеляційної скарги обвинувачена просить скасувати вирок суду, та закрити кримінальне провадження щодо неї, через невідповідність, на її думку, висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що висновок суду про те, що потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої кінцівки, закритого перелому лівої п`яткової кістки зі зміщенням уламків та інші, які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 12.11.2016 р., є невірними. Про прямий причинний зв`язок між цими подіями - ДТП та спричиненням вказаних тілесних ушкоджень, судом не аргументовано та не підтверджено доказами, викладеними у вироку, а також суперечить доказам, що містяться в матеріалах справи та не були судом проаналізовані.

Щодо часу спричинення цих ушкоджень, то він, на її думку, експертом не встановлений, та не дозволяє зробити категоричний висновок про те, що вони були спричинені саме 12.11.2016 р., під час вищенаведеного ДТП. Вважає, що вказаний перелом потерпіла отримала не в результаті даної ДТП.

Вважає, що в медичному закладі було проведено огляд та рентгенографія ОСОБА_7 , та при цьому перелом кісток її кінцівки встановлений не був.

В тому ж акті зазначено, що 16.11.2016р. було проведено дослідження МРТ лівої стопи в діагностичному центрі «Медікум - МР», під час якого було встановлено «ознаки перелому п`яточної кістки (без видимого зміщення кісних фрагментів), а тільки 18.11.16р. в травмпункті 2 МБ після рентгенограми у ОСОБА_7 було виявлено закритий перелом лівої п`яточної кістки зі зміщенням відломків, і тільки тоді їй було накладено гіпс.

На її думку, перелом лівої п`яточної кістки зі зміщенням відломків міг виникнути в ОСОБА_7 тільки в період з 16.11.2016 р. по 18.11.2016 р. включно, тобто вже після ДТП.

Вважає, що внаслідок неповноти судового розгляду, згадані вище обставини залишилися недослідженими, та судом не було достеменно з`ясовано, які саме тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_7 внаслідок ДТП. Через це суд дійшов безпідставного, нічим не обґрунтованого висновку про отримання нею середньої тяжкості тілесних ушкоджень внаслідок ДТП від 12.11.2016р., що, на її думку, призвело до хибного висновку щодо її винуватості у злочині, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вважає, що в її діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Потерпіла в запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченої просить залишити її без задоволення, а вирок без змін. Вважає, що всі обставини справи суд встановив вірно, вказаний перелом лівої п`яточної кістки нею отримано під час вказаної ДТП.

Вказує на те, що твердження обвинуваченої про необ??ґєктивність оцінки транспортного засобу спростовується висновками експертного дослідження, коефіцієнт зносу зазначений у висновку, врахований при оцінці вартості матеріального збитку. Договір та чеки на вищезазначену послугу оформлені на її чоловіка - ОСОБА_10 , у зв`язку з тим, що внаслідок отриманої при події травми, вона не мала можливості займатися цими справами.

Стверджує, що витрати на пальне складають 1/10 частини всіх витрат на транспортування.

На її думку, не відповідає дійсності посилання обвинуваченої на те, що ліки були придбані нею на власний розсуд. В копіях чеків, які знаходяться в матеріалах справи, вказані всі препарати, що були призначені лікарем-травматологом КЗ ДМКЛ № 16, про що підтверджено відповідною довідкою.

Вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, враховано глибину та тривалість перенесених нею страждань, викликаних втратою рухомості лівого гомілкового суглобу та пов`язаних з цим невиправних змін звичних життєвих обставин. Після події вона вимушена була звернутися за консультацією до лікаря-психотерапевта і була взята на облік.

На її думку, є обґрунтованим і рішення суду щодо стягнення на її користь витрат, понесених у зв`язку з оплатою правової допомоги адвоката, що підтверджується відповідною угодою про надання правової допомоги, а її розмір відповідає кількості та тривалості судових засідань під час провадження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена просила розглядати як основну так і змінену апеляційну скаргу.

Потерпіла категорично не згодна з твердженням обвинуваченої, що вона отримала вказаний перелом не під час ДТП.

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченої та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги та змін до неї, потерпілої, яка прохала залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без змін, прокурора, який вважав вирок законим та прохав не задовольняти апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та змін до неї, заперечення потерпілої на апеляційну скаргу обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_9 , на кваліфікацію її дій, на вирішення цивільного позову та призначення покарання, - не виявлено.
Доводи обвинуваченої про те, що судом не аргументовано, та не підтверджується жодним доказом, що потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої кінцівки, закритого перелому лівої п`яткової кістки зі зміщенням уламків та інші, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 12.11.2016 р., на думку колегії суддів, не відповідають дійсності, та спростовуються висновком експерта № 4483 е від 06.12.2016 року, в якому перераховані виявлені тілесні ушкодження, та чітко вказано характер, кількість та локалізація, ступінь їх тяжкості та давність спричинення.

Сумнівів у правильності висновку вказаного експерта не має, оскільки висновки експерта є належно вмотивованими та обгрунтованими, узгодженими з сукупністю інших доказів, наведених у вироку.

Крім того, доводи обвинуваченої про те, що згадані вище обставини залишилися недослідженими, що судом не було достеменно з`ясовано, які саме тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_7 внаслідок ДТП, що через це суд дістався безпідставного, нічим не обґрунтованого висновку про отримання нею середньої тяжкості тілесних ушкоджень внаслідок ДТП від 12.11.2016р., що на її думку, призвело до хибного висновку щодо її винуватості у злочині, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, спростовуються доказами, викладеними та проаналізованими належним чином у вироку, та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Як видно з матеріалів провадження, в суді першої інстанції ОСОБА_9 свою вину у скоєному визнала в повному обсязі.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину також встановлена: протоколами огляду місця події, схемою ДТП висновком автотехнічної експертизи № 5/10.1-1178 від 11.01.2017 року, з якої вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Хюндай Елантра» ОСОБА_9 повинна була діяти відповідно до вимог п.16.11 та дорожнього знака 2.1. Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Висновком судово-медичного експерта від 06.12.2016 року № 4438-е, зазначено, що у потерпілої ОСОБА_7 виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої кінцівки: закритого перелому лівої п`яткової кістки зі зміщенням уламків, часткового ушкодження (розтягнення) передньої малогомілково - п`яткової та дельтоподібної зв`язки, масивної підшкірної гематоми лівої стопи, лівого гомілковостопного лобу та нижньої третини лівої гомілки, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Вказане повністю підтверджено і поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , які в своїй сукупності підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участі водія ОСОБА_9 та водія ОСОБА_7 , внаслідок якої останній спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Сумніву, що саме під час даної ДТП 12.11.2016р. потерпіла отримала вказаний перелом кістки, - не має.

Довід обвинуваченої з цього приводу є намаганням уникнути відповідальності за скоєне.

Із журналу судового засідання, технічного запису видно, що судовий розгляд проведено належним чином, були ретельно перевірені всі доводи обвинуваченої, в тому числі і аналогічні, що наведені в апеляційній скарзі.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи обвинуваченої про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, колегія суддів розцінює як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.

Адже висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Колегією суддів перевірено і доводи обвинуваченої щодо обґрунтованості призначення покарання.

Суд, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_9 дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та призначив їй покарання з урахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченої, та призначив покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_9 із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши її від покарання з випробуванням. Суд вірно врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка має зареєстроване місце проживання, раніше не судима. Згідно характеристики, виданої ПП «Комунальщик-2» вона характеризується позитивно, має на утриманні батька-інваліда 2 групи, та матір-інваліда 3 групи, які потребують лікування. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , суд , відповідно до вимог ст.66 КК України врахував щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено. Тобто суд вірно врахував всі обставини справи та дані про особу обвинуваченої, які є аналогічними в апеляційній скарзі.

Вирішуючи питання про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної і моральної шкоди, колегія суддів також погоджується з висновками суду про часткове задоволення позовних вимог потерпілої, оскільки доводи позовних вимог потерпілої не підтверджені об`єктивними доказами фактично понесених збитків та були заявленими у дещо завищеному розмірі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції обгрунтовано вирішив заявлений ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням її автомобіля в розмірі 197 607,09 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до звіту № 24-11-16-2Р, складеного оцінювачем ОСОБА_12 , вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Хонда Цивік», з урахуванням відновлювального ремонту автомобіля, складає 268 727,31 грн.

З висновку про вартість майна № 13-01-17 РО від 13.01.2017 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_2 з наявними пошкодженнями після ДТП складає 81 501 грн.

Таким чином вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_7 пошкодженням даного автомобіля складає 187 226,31 грн. (268 727,31 - 81 501), які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої. Ррозрахунок проведено вірно, та згідно вимог ст. 1187 ЦК України правильно вирішено цивільний позов.

Також на думку колегії суддів, судом першої інстанції, було вірно встановлено, що з метою захисту свого порушено права потерпілою було понесені витрати на оцінку завданої матеріальної шкоди, які склали 600 гривень (а.с. 43) і 500 гривень (а.с.112), які також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, що підтверджено документально.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю лікування, придбання ліків, які визначаються на підставі довідок, рецептів лікарів, рахунками про їх вартість тощо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними стосовно вирішення заявленого потерпілою цивільного позову про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я ОСОБА_7 , адже суд вірно встановив, що потерпіла понесла витрати на обстеження в сумі 2 950 грн, консультації лікарів в сумі 600 грн., витрати на переміщення до місця обстеження 859,42 грн., на придбання лікарських засобів 4 871,36 грн., що підтверджено документами належним чином.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, на думку колегії суддів, судом було обґрунтовано враховано характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, характер немайнових втрат. При цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливо оцінив моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в сумі 50 000 грн.

Підстав для задоволення доводів апеляційної скарги обвинуваченої в частині необхідності зменшення стягнення розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції об`єктивно розглянув цивільний позов потерпілої у відповідності до норм КПК України і вірно врахував - характер та обсяг страждань, глибину переживань, яких зазнала потерпіла, наявні докази, обставини кримінального провадження, доводи сторін і виходив із засад розумності, виваженості і справедливості. Підстав для задоволення апеляційної скарги і в цій частині, колегія суддів не вбачає.

Як видно із тексту вироку, він є належно обґрунтованим, вмотивованим та законним.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає, та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2017 року, щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: