Справа № 367/4188/17
Провадження по справі № 1-кп/367/35/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 24.01.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 15.07.2016 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, 22.06.2017 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,
у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017 року приблизно о 19 год. 45 хв., ОСОБА_6 знаходячись на перехресті вул. Південна та вул. Гагаріна в м. Буча Київської області, маючи прямий умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, підійшов із заду до ОСОБА_4 , яка йшла попереду нього, та долонею лівої руки закрив рота останній, з метою недопущення щоб вона покликала на допомогу, та водночас із цим, тримаючи в правій руці ніж, приставив його вістрям леза до горла ОСОБА_4 з правої сторони, створюючи таким чином обстановку, яка реально загрожує життю та здоров`ю потерпілої, та сприймалася останньою як така, що може бути реалізована. В свою чергу потерпіла ОСОБА_7 почала чинити фізичний опір ОСОБА_6 , а саме спробувала звільнитись від його рук та розвернутись, на що ОСОБА_6 , з метою подолання опору потерпілої та досягнення своєї мети направленої на заволодіння її майном, повалив потерпілу ОСОБА_4 на землю спиною донизу. Далі, перебуваючи на тому ж місці та в той же час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 тримаючи у правій руці ніж та демонструючи його потерпілій, створюючи таким чином обстановку, яка реально загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_4 , та сприймалася останньою як така, що може бути реалізована, присів біля неї та висунув потерпілій ОСОБА_4 усну вимогу передати йому наявний в її розпорядженні мобільний телефон. В свою чергу потерпіла ОСОБА_4 реально сприймаючи дії ОСОБА_6 , а саме той факт, що останній тримав в правій руці ніж та висував вимоги, щодо передачі майна, як такі, що являють собою небезпеку для її життя та здоров`я та такими, що ним можуть бути реалізовані, дістала з кишені своєї куртки мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «2013029», вартістю 1 692 грн., в якому знаходилась флеш-карта пам`яті марки «Team» об`ємом «4Gb», вартістю 80 грн., який передала ОСОБА_6 .. Після вчинення зазначених дій, ОСОБА_6 заволодівши майном потерпілої ОСОБА_4 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 1 772 грн. 00 коп..
Вищевказаними діями ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України.
Також, ОСОБА_6 31.01.2017 року приблизно о 18 год. 00 хв., знаходячись на перехресті вул. Захисників України та вул. Курортна в смт. Ворзель Київської області, маючи прямий умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, підійшов із заду до потерпілої ОСОБА_8 , яка йшла попереду нього та долонею лівої руки закрив рота останній, з метою недопущення, щоб вона не покликала на допомогу, та водночас із цим тримаючи в правій руці ніж, приставив його вістрям леза до горла ОСОБА_8 з правої сторони, створюючи таким чином обстановку, яка реально загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_8 , та сприймалася останньою як така, що може бути реалізована. Далі, перебуваючи на тому ж місці та в той же час, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, тримаючи в правій руці ніж та демонструючи його потерпілій ОСОБА_8 , створюючи таким чином обстановку, яка реально загрожує життю та здоров`ю ОСОБА_8 , та сприймалася останньою як така, що може бути реалізована, висунув потерпілій усну вимогу передати йому наявні в її розпорядженні мобільний телефон та жіночу сумочку, одночасно із цим, висловивши словесну погрозу нанести їй тілесні ушкодження ножем. В свою чергу ОСОБА_8 реально сприймаючи погрози ОСОБА_6 як такі, що являють собою небезпеку для її життя та здоров`я, та такими, що ним можуть бути реалізовані, поклала на землю свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» вартістю 5 220 грн, в якому знаходилась флеш-картка пам`яті марки «Strontium» об`ємом «16 Gb» вартістю 198 грн., та жіночу сумочку із замінника шкіри чорного кольору в якій знаходились медикаменти, паспорт громадянки України на ім`я останньої, дрібні предмети косметики, та гаманець із замінника шкіри червоного кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн.. Після вчинення зазначених злочинних дій ОСОБА_6 заволодівши майном потерпілої ОСОБА_8 , з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній матеріального збитку на суму 5 918 грн..
Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України визнав частково. Так, він пояснив, що дійсно 24.01.2017 року приблизно о 19 год. 45 хв., він знаходячись на перехресті вул. Південна та вул. Гагаріна в м. Буча Київської області, побачив незнайму йому дівчину, як потім він дізнався ОСОБА_4 та вирішив відкрито заволодіти її майном. Для цього він підійшов із заду до ОСОБА_4 , яка йшла попереду нього, та долонею лівої руки закрив рота останній, з метою недопущення щоб вона покликала на допомогу, та водночас із цим, правою рукою тримав її за руку. Дійсно в правому рукаві він сховав ніж, для можливого використання при нападі, але він його не доставав. В момент коли він схопив потерпілу, та наказав, щоб вона віддала йому гроші та цінності, остання почала чинити супротив та вони разом впали на землю. В цей момент, він підійшов до потерпілої, яка перебувала у полусидячому положенні та ще раз висловив вимогу віддати цінні речі, телефон і гроші, на що вона віддала йому свій телефон марки «Xiaomi» і повідомила, що грошей у неї немає. Він забрав телефон потерпілої, попросив у неї вибачення та з місця вчинення злочину зник. Викрадений телефон він здав у ломбард, біля метро "Академмістечко". В теперішній час щиро розкаюється у скоєному. В судовому засіданні обвинувачений заперечував, що під час нападу на ОСОБА_4 він достав ніж, який у нього був в рукаві та демонстрував потерпілій. Вважав, що не погрожував потерпілій застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Щодо вчинення злочину у відношенні потерпілої ОСОБА_8 , обвинувачений визнав себе винним частково та пояснив, що дійсно 31.01.2017 року приблизно о 18 год. 00 хв., він знаходячись на перехресті вул. Захисників України та вул. Курортна в смт. Ворзель Київської області, з метою заволодіння чужим майном, підійшов із заду до потерпілої ОСОБА_8 , яка йшла попереду нього та долонею лівої руки закрив рота останній, з метою недопущення, щоб вона покликала на допомогу, та водночас із цим тримаючи в правій руці ніж, приставив його вістрям леза до горла ОСОБА_8 з правої сторони. Далі, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, тримаючи в правій руці ніж та демонструючи його потерпілій ОСОБА_8 , висунув усну вимогу передати йому наявні в її розпорядженні мобільний телефон та жіночу сумочку, одночасно із цим, висловивши словесну погрозу нанести їй тілесні ушкодження ножем. В свою чергу ОСОБА_8 реально сприймаючи його погрози, як такі, що являють собою небезпеку для її життя та здоров`я, та такими, що ним можуть бути реалізовані, поклала на землю свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» та жіночу сумочку із замінника шкіри чорного кольору в якій знаходились медикаменти, паспорт громадянки України на ім`я останньої, дрібні предмети косметики, та гаманець із замінника шкіри червоного кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 гривень. Після вчинення зазначених злочинних дій ОСОБА_6 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Фактичні обставини вчинення даного злочину не оспорював, щиро розкаявся, але вважав, що його дії кваліфіковано не вірно, оскільки він раніше розбой не вчиняв.
Разом із тим, незважаючи на зайняту обвинуваченим позицію, яку суд розцінює, як спосіб обраний ним з метою свого захисту та уникнення відповідальності за вчинені злочини, його вина у вчиненні злочинів викладених у даному вироку суду, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Так, крім показань обвинуваченого ОСОБА_6 , якими останній частково визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченні, його провина у скоєнні злочинів, викладених у даному вироку суду підтверджується й сукупністю досліджених судом доказів.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 24.01.2017 року приблизно о 20.00 годині вечора, вона поверталась з магазину додому. Коли підходила до повороту на вул. Гагаріна, вона відчула, що за нею хтось іде та вона уповільнила кроки. Через декілька секунд на неї ззаду напав незнайомий чоловік та лівою рукою закрив їй рот, внаслідок чого вона одразу не могла роздивитися його, але після вдалої спроби розвернутися вона побачила обличчя нападника це був обвинувачений ОСОБА_6 .. Також, пояснила, що коли вона розвернулася обличчям до нападника то побачила в його правій руці ніж, із лезом приблизно 20-25 см. в довжину, який він тримав біля її шиї. Після чого, вона спробувала вивернутися від нападника, але останній повалив її на землю спиною донизу. Присівши перед нею ОСОБА_6 тримаючи ніж правою рукою перед її обличчям та горлом, почав вимагати від неї, щоб вона віддала йому телефон, та через страх реалізації погрози ножем потерпіла віддала ОСОБА_6 свій мобільний телефон. Після цього, обвинувачений висунув нову вимогу до потерпілої, а саме віддати йому гроші. Однак, вона повідомила йому, що грошей в неї немає, після чого обвинувачений вибачився перед нею та побіг з місця події. Також повідомила, що мобільний телефон їй було повернуто працівниками поліції та жодних претензій до обвинуваченого матеріального характеру вона не має. Пояснила, що вона детально пояснила та показала всі обставини злочину при проведенні із нею слідчого експерименту на досудовому розслідуванні. Просила призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог закону.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , суду повідомив, що він являється батьком потерпілої ОСОБА_4 .. Так, 24.01.2017 року ввечері до нього прийшла донька ОСОБА_4 та попросила телефон, щоб зателефонувати до поліції та повідомити їх про вчинення щодо неї злочину. Також, вона розповіла йому усі обставини нападу, а саме, що на неї напав невідомий чоловік ззаду, та повалив її на землю у м. Буча на повороті на вул. Гагаріна. Після чого, він погрожував їй ножем та вимагав віддати йому телефон та гроші та його донька віддала лише телефон, так як грошей в неї не було. Після чого нападник підвівся та втік в невідомому напрямку. Також, пояснив, що поліцію донька викликала вже коли була вдома.
Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно з ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

Учасники кримінального провадження не наполягали на виклику для безпосереднього допиту потерпілої ОСОБА_8 , та свідків, експертів по факту вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки обвинувачений не оспорював фактичні обставини вчинення ним даного злочину, викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 висунуто звинувачення у вчиненні тяжких злочинів, вину у вчиненні яких він визнає частково, суд, з урахуванням позиції учасників кримінального провадження, визнав за необхідне окрім допиту: обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 , дослідити письмові докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, викладених у даному вироку.
Так, згідно із витягом з кримінального провадження відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення внесені 24 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. З даного витягу вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 звернулась через службу «102» із усною заявою, про вчинений на неї напад 24.01.2017р. невідомим чоловіком із погрозою застосування насилля.
З рапорту чергової частини від 24.01.2017р. вбачається, що заявник ОСОБА_4 , через службу «102» повідомила, що 24.01.2017р. близько 20.00 годині у м. Бучі біля жд дороги невідомий чоловік в шапці, погрожуючи ножем забрав її телефон марки «КСІОМІ`та зник в сторону ринку.
З протоколу огляду місця події проведеного слідчим Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 від 24 січня 2017 року, який проводився з 21 години 37 хвилин до 22 годин 05 хвилин та ілюстративної таблиці до нього, вбачається, що місцем події є узбіччя дороги, яке розташоване з правої сторони від вул. Гагаріна у м. Буча, якщо дивитися в напрямку залізничних колій. Під час проведення огляду у присутності понятих та гр. ОСОБА_4 , остання вказала на вищевказане узбіччя, як на місце де на неї стався напад. На момент огляду дана ділянка, хоча і була засніженою, але на ній відсутні будь-які сліди, оскільки сніг був заледенілим та твердим. Зі слів заявниці на даному місці невідома особа заволоділа її мобільним телефоном.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.02.2017 року та ілюстративної таблиці до нього, слідчим Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 у період часу з 15 год. 00 хв. до 15 год. 20 хв. було проведено огляд. Так, безпосереднім місцем огляду було приміщення кімнати № 308 санаторію «Ворзель», що за адресою: Київська обл., смт. Ворзель, вул. Кленова 20. Під час огляду ОСОБА_6 у присутності понятих, добровільно видав працівникам поліції два флеш-накопичувача формату MicroSD, а саме: флеш накопичувач марки «Team» об`ємом 4Gb та флеш накопичувач марки «Strontium» об`ємом «16Gb», які, як повідомив ОСОБА_6 , були вийняті з викрадених ОСОБА_6 , під час двох розбійних нападів, телефонів потерпілих дівчат. Під час даного огляду було вилучено два флеш накопичувачі, які були поміщені до поліетиленового пакету. Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2017р. було надано дозвіл на проведення вказаного огляду, за місцем проживання обвинуваченого.
З протоколу огляду предмету від 08.02.2017 року, вбачається, що слідчий Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 в період часу з 15 год. 00 хв. до 15 год. 55 хв. за участі потерпілої ОСОБА_4 , був проведений огляд флеш носія пам`яті для збереження у цифровому вигляді формату «MicroSD» марки «Team» об`ємом пам`яті «4Gb» вилученого в ході огляду 05.02.2017 року кімнати № 308 санаторію «Ворзель», за адресою: Київська обл., смт. Ворзель, вул. Кленова 20, на якому знаходились фото та відео файли, які були зроблені потерпілою ОСОБА_4 та зберігалися на даній флеш карті пам`яті, яка була в її телефоні марки «Xiaomi», який був викрадений у неї 24.01.2017 року невідомим їй чоловіком у м. Буча.
Також, судом було досліджено протокол обшуку від 09.02.2017 року, відповідно до якого слідчим ОСОБА_11 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду у період часу з 20 год. 00 хв. до 20 год. 20 хв.. Так, безпосереднім місцем проведення обшуку було приміщення ломбарду «Комод» за адресою: м. Київ, пр.-т Паладіна 13/1. Під час обшуку працівник даного ломбарду ОСОБА_12 на виконання ухвали суду та на пропозицію поліції, добровільно видав мобільний телефон марки «Xiaomi» в силіконовому чохлі коричневого кольору згідно із IMEI та серійним номером, а також надав квитанцію-договір № 4123 від 25.01.2017 року, згідно із якою ОСОБА_6 здав даний мобільний телефон за грошові кошти в сумі 800 грн.. Крім того, дана квитанція-договір №за № 4123, відповідно до протоколу огляду предмету від 11.02.2017 року була оглянута слідчим Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 та долучена до матеріалів кримінального провадження.
В судовому засіданні, також, було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 09.02.2017 року, який проходив з 14 год. 59 хв. до 15 год. 35 хв. та ілюстративну фототаблицю до нього, відповідно до яких учасники слідчої дії: обвинувачений ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_11 разом із понятими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Гагаріна на перехресті з вул. Південна. Де обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на проведення слідчого експерименту. Після чого було розпочато відеозапис. DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту, також був досліджений в судовому засіданні, з даного відеозапису слідчого експерименту вбачається, що покази про місце та спосіб вчинення злочину, встановлені під час слідчого експерименту обставини повністю відповідають показанням обвинуваченого наданим ним в судовому засіданні.
Крім того, судом, було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 року та ілюстративної таблиці до нього, відповідно до якого, слідчий ОСОБА_11 за участі потерпілої ОСОБА_4 провели слідчий експеримент, який проходив з 10 год. 40 хв. до 11 год. 15 хв. в присутності двох понятих. Дана слідча дія фіксувалася шляхом фотографування на мобільний телефон «Samsung». Так, під час даного слідчого експерименту, потерпіла ОСОБА_4 відтворила обставини здійснення на неї нападу, що мав місце 24.01.2017 року, в результаті якого невідома їй особа, заволоділа її телефоном.
Як вбачається з висновку спеціаліста від 24.02.2017р. щодо вартості викраденого майна дійсна ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi 2013029», який був у використанні станом на 24.02.2017 року становить 1 692 грн., вартість флеш-карти «MicroSD» марки «Team» об`ємом пам`яті «4Gb», яка була у використанні станом на 24.02.2017 року становить 80 гривен.
На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілої ОСОБА_4 щодо фактичних обставин вчиненого на неї нападу обвинуваченим достовірними, належними та допустимими, оскільки вони є послідовними, логічними та підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням допитаного свідка та іншим дослідженим судом доказам.
Таким чином, суд вважає доведеним обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 24.01.2017р. о 19 год. 45 хв., вчинив напад на потерпілу ОСОБА_4 з метою заволодіння належним їй майном із погрозою застосування щодо неї насильства, небезпечного для її життя чи здоров`я, а саме демонстрації перед нею ножа, яку потерпіла сприймала реально, тобто як таку, що дійсно могла бути реалізована обвинуваченим.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», згідно з яким доведеність може впливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Застосування зазначеного критерію при оцінці доказів узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, висловленій у п. 78 рішення ЄСПЛ у справі «Ушаков проти України» від 18.06.2015р.

Суд приходить до висновку, що всі дослідженні докази є належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, а доводи захисника обвинуваченого та обвинуваченого про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки останній не погрожував потерпілій застосувати насильство, небезпечне для її життя чи здоров`я, суперечать дослідженим доказам та є неспроможними.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, викладеного у даному вироку суду, крім показань обвинуваченого, також підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно із витягом з кримінального провадження відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення внесені 01 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
З вищевказаног витягу та рапорту оператора служби "102" УІПКП "102" вбачається, що 31.01.2017р. ОСОБА_15 , звернувся усно через службу «102» про вчинений 31.01.2018р. близько 18.00 годині напад на його дружину ОСОБА_8 невідомим чоловіком, який погрожуючи ножем забрав телефон та сумку де був гаманець.
З протоколу огляду місця події проведеного слідчим Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_16 від 31 січня 2017 року, який проводився з 21 години 45 хвилин до 22 годин 00 хвилин та ілюстративної таблиці до нього, вбачається, що місцем події є територія узбіччя, що знаходиться навпроти території санаторію «Орлятко», що знаходиться по вул. Курортна в смт. Ворзель, з правого боку від ділянки, яка оглядалася розташовані залізничні колії та зупинка електропотягу. Так, зі слів, потерпілої напад на неї невідомою особою стався неподалік від входу на території санаторію «Орлятко». Під час огляду було встановлено, що дана ділянка була засніжена, сніг твердий, тому не було виявлено будь-яких слідів.
Також, судом було досліджено протокол огляду предмету від 08.02.2017 року, з якого вбачається, що слідчий Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 в період часу з 14 год. 00 хв. до 14 год. 40 хв. за участі потерпілої ОСОБА_8 , був проведений огляд флеш носія пам`яті для збереження у цифровому вигляді формату «MicroSD» марки «Strontium» об`ємом пам`яті «16Gb» вилученого в ході огляду 05.02.2017 року кімнати № 308 санаторію «Ворзель», за адресою: Київська обл., смт. Ворзель, вул. Кленова 20, на якому знаходились фото та відео файли, які були зроблені потерпілою ОСОБА_8 та зберігалися на даній флеш карті пам`яті, яка була в її телефоні марки «Samsung Galaxy J7», який був викрадений у неї 31.01.2017 року невідомим їй чоловіком у смт. Ворзель.
В судовому засіданні, також, було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 09.02.2017 року, який проходив з 15 год. 50 хв. до 16 год. 35 хв. та ілюстративну фототаблицю до нього, відповідно до яких учасники слідчої дії: обвинувачений ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_11 разом із понятими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули за адресою: АДРЕСА_3 . Де обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на проведення слідчого експерименту. Після чого було розпочато відеозапис. DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту, також був досліджений в судовому засіданні, з даного відеозапису слідчого експерименту вбачається, що покази про місце та спосіб вчинення злочину, встановлені під час слідчого експерименту обставини повністю відповідають показанням обвинуваченого наданим ним в судовому засіданні.
Крім того, судом, було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2017 року та ілюстративної таблиці до нього, відповідно до якого, слідчий ОСОБА_11 за участі потерпілої ОСОБА_8 провели слідчий експеримент, який проходив з 10 год. 00 хв. до 10 год. 30 хв. в присутності двох понятих. Дана слідча дія фіксувалася шляхом фотографування. Так, під час даного слідчого експерименту, потерпіла ОСОБА_8 відтворила обставини здійснення на неї нападу, що мав місце 31.01.2017 року, в результаті якого невідома їй особа, заволоділа її телефоном.
Як вбачається з висновку спеціаліста від 24.02.2017р. щодо вартості викраденого майна дійсна ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J7», який був у використанні станом на 24.02.2017 року становить 5 220 грн., вартість флеш-карти «MicroSD» марки «Strontium» об`ємом пам`яті «16Gb», яка була у використанні станом на 24.02.2017 року становить 198 грн..
Судом також безпосередньо досліджено надані стороною обвинувачення речові докази, а саме ніж з рукояткою чорного кольору загальна довжина якого 20 см, в ході дослідження якого обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що досліджений судом ніж є його власністю, який він викинув на ділянці неогородженого подвір`я будинку АДРЕСА_3 та обвинувачений підтвердив, що саме цим ножем він користувався під час вчинення злочину у відношенні ОСОБА_8 .. Так, даний ніж було виявлено та вилучено на ділянці неогородженого подвір`я будинку АДРЕСА_3 на яку вказав сам обвинувачений ОСОБА_6 в присутності двох понятих, відповідно до протоколу огляду місця події від 04.02.2017 року.
Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, суд оцінює в їх сукупності за критеріями належності та допустимості. За критерієм належності, закріпленому ст. 85 КПК України, суд вважає всі досліджені докази належними, достовірними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Оцінюючи досліджені докази надані стороною обвинувачення за критерієм допустимості судом встановлено, що всі надані прокурором докази отримані у порядку, встановленому КПК України.
Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_4 , свідка, а також досліджені під час судового розгляду письмові та речові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_6 обвинувачення по даному кримінальному провадженню.
За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів викладених у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у нападі на потерпілу ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, скоїв злочин передбачений ч. 1 ст. 187 КК України.
Крім того, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у нападі на ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.
Також судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, скоїв умисні тяжкі злочини викладені в даному вироку суду у період іспитового строку, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо та незадовільно.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинені ним злочини відносяться відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 за вчинені злочини, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.
З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання за злочини викладені у вироку суду слід призначити за правилами ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ірпніського міського суду Київської області від 22.06.2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі.
Відповідно до частини 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Оскільки, ОСОБА_6 скоїв злочини викладені у даному вироку суду до постановлення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 22.06.2017 року остаточне покарання за даним вироком суду слід призначити за сукупністю злочинів за правилами встановленими ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, із зарахуванням покарання частково відбутого за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 КК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироком законної сили суд не застосовує.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, не відбуте покарання призначене вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22.06.2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі частково приєднати до основного покарання призначеного даним вироком у виді 7 років позбавлення волі, і призначити остаточно до відбуття засудженому ОСОБА_6 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 31 липня 2018 року.
Запобіжний захід до ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили суд не застосовує.
Речові докази по даному кримінальному провадженню предмет схожий на ніж із рукояткою чорного кольору, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області знищити.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню - паспорт громадянина України (серія НОМЕР_1 виданий Вознесенстким МВ УМВС України в Київській області від 30.07.2008 року) на ім`я ОСОБА_6 15.03.1992 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000259 від 04.02.2017 року повернути власнику ОСОБА_6 ..

Речові докази по даному кримінальному провадженню флеш-картку пам`яті марки «Strontium» об`ємом «16Gb», мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «2013029» (серійний номер: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ), які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 залишити власнику ОСОБА_4 ..

Речові докази по даному кримінальному провадженню флеш-картку пам`яті марки «Team» об`ємом «4Gb», яка передана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 залишити власнику ОСОБА_8 ..

Речові докази по даному кримінальному провадженню специфікацію до договору № 4123, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, через Ірпінський міський суд Київської областіпротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1