Справа № 277/458/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2018 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Ємільчине справу по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 27.03.2009 року Ємільчинським районним судом по ст.125 ч.2 КК України до 200 годин громадських робіт; 20.01.2010 року Ємільчинським районним судом по ст.ст. 185 ч.3, 122 ч.1, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі; 28.02.2018 року Ємільчинським районним судом по ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України на строк 2 роки,

по ст. 125 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

17 квітня 2018 року біля 15 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 зустрівши на проїжджій частині вулиці, біля домоволодіння по АДРЕСА_1 , знайомого ОСОБА_4 і на ґрунті особистих неприязних відносин вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений підійшов ззаду до ОСОБА_4 , взяв правою рукою його за верхній одяг, повернув до себе обличчям та наніс один удар кулаком правої руки в обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_6 не втримавши рівновагу, впав на землю. Не припиняючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_5 наніс ще один удар правою ногою в область грудної клітини ОСОБА_4 в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна лівої брови, крововиливів лівого ока, крововилив лівого скронево-нижньо щелепного суглобу на фоні припухлості м`яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково і показав, що 17 квітня 2018 року біля 15 години 30 хвилин, на велосипеді виїхав на автодорогу від свого будинку і на відстані 2-3 будинків побачив йшовшого потерпілого. Оскільки з потерпілим перебував у неприязних відносинах та чув, що потерпілий говорив, чому він до цього часу не сидить, підійшов до потерпілого та наніс йому один удар в область лівого уха, обличчя зліва. Вину визнає частково, оскільки потерпілий від нанесеного удару не падав, удару ногою не наносив. Розкаюється в тому, що наніс удар потерпілому.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину визнав частково, його винність у повному обсязі пред`явленого обвинувачення підтверджується слідуючими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так показаннями потерпілого ОСОБА_4 стверджується, що 17 квітня 2018 року в денний час він проходив біля будинку обвинуваченого, який був на подвір`ї із ОСОБА_7 і махнув їм рукою, привітавшись та продовжив рухатися від будинку. Коли перебував біля будинку ОСОБА_8 то обвинувачений підійшов до нього ззаду та наніс удар кулаком під ліве ухо, від якого він впав на землю, при цьому розбив брову. Коли почав підніматися із землі, обвинувачений наніс ще один удар ногою по тулубу з лівої сторони, в область ребер. В цей час почув крики свідків і обвинувачений на велосипеді поїхав від нього.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 показали, що 17 квітня 2018 року в денний час обідали в будинку ОСОБА_9 і побачили, як обвинувачений напроти будинку на автодорозі наніс два удари кулаком потерпілому в область голови, а також на обличчі останнього побачили кров. Після цього обвинувачений ОСОБА_11 сів на велосипед і поїхав від домоволодіння ОСОБА_12 . ОСОБА_9 також показала, що після нанесення ударів обвинуваченим потерпілому, ворота похилилися в напрямку домоволодіння і обвинувачений висловлював слова погрози на адресу потерпілого.

Свідок ОСОБА_13 у суді показав, що 17 квітня 2018 року потерпілий допомагав йому по господарству і в обідній час пішов від будинку. Оскільки йому необхідно було сходити до тестя, він вийшов на автодорогу і на відстані біля 300-350 м побачив стоявших обвинуваченого з потерпілим, а також як обвинувачений наносить удар потерпілому від якого останній впав на дорожне покриття. Що відбувалося далі між обвинуваченим і потерпілим не спостерігав, оскільки пішов до будинку. Через декілька хвилин йому зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_5 побив потерпілого.

За висновком судово-медичної експертизи №83 від 23.04.2018 року в ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: садно лівої брови, крововилив лівого ока, крововилив в проекції лівого скронево-нижньо щелепного суглобу на фоні припухлості м`яких тканин, які могли утворитися не менш як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів) та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

(а. с. 31)

Твердження обвинуваченого, що він наніс потерпілому лише один удар спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд показання потерпілого ОСОБА_4 визнає достовірними, бо вони логічні, послідовні і об`єктивно стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Підстав обмовляти обвинуваченого потерпілим судом не встановлено.

Оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину і кваліфікує його дії за ст.125 ч.1 КК України, оскільки він умисно причинив легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений характеризується негативно.

Відповідно до ст.66 КК України пом`якшуючих обставин покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обтяжуючими обставинами покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів та злочинів проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став, не усвідомив соціального негативу вчинених кримінальних правопорушень, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і йому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт та остаточного призначення покарання у відповідності до ст.ст. 71, 72 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальних витрат по справі немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Відповідно до ст.71 ч.1 КК України до призначеного покарання з врахуванням правил складання покарань визначених ст.72 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28.02.2018 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років 20 (двадцяти) днів позбавлення волі.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 14 травня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а перебувавшим під вартою ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1