В И Р О К
Іменем України

20.09.2018 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 31.01.2017 року, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Хорольського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Гюнсел», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 31.01.2017 року близько 01 год. 20 хв., керуючи автобусом «NEOPLAN 116», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ Одеса зі сторони м. Київ в напрямку м. Одеса, порушив вимоги пунктів 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, а тому в момент виникнення перешкоди для його руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , яка в неустановленому для цього місці рухалася в попутному з автобусом напрямку та яку він об`єктивно міг виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а тому, знаходячись на 145 км+808 м вказаної автодороги, допустив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , згідно з висновком судово медичної експертизи від 06.03.2017 року № 41, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком, від яких померла на місці пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автобуса «NEOPLAN 116», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , а саме вимог п. 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку судової авто технічної експертизи від 15.03.2018 року № 4/222, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю. Просив суворо його не карати. Суду пояснив, що 31.01.2017 року біля 01 год. 20 хв. він керував автобусом «NEOPLAN 116», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дорожнє покриття було хороше. ОСОБА_3 рухався зі швидкістю біля 80 км/год. по лівій смузі руху, оскільки випереджав транспортний засіб, який рухався попереду в правій смузі. Десь за 20 метрів він побачив пішохода, яка рухалася в попутному напрямку; він натиснув на гальма, однак не зумів уникнути наїзду на неї. Пішоходом виявилася ОСОБА_6 . Він зупинив транспортний засіб на викликав швидку допомогу, хто викликав міліції - він не пам`ятає, можливо сам, можливо і хтось з очевидців події. ОСОБА_3 клопотав про застосування до нього амністії та звільнення його від відбування покарання у зв`язку з тим, що у нього перебуває на утриманні мати 1939 року народження.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов не заявляла.

Обвинувачений ОСОБА_3 і інші учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав в повному обсязі та йому і іншим учасникам процесу зрозуміло, що у такому випадку, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд, відповідно до ст. 349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , за виключенням дослідження документів, що характеризують його особу.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), особу винного, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує визнання ним вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин, що потягло за собою смерть потерпілої, а тому вважає, що його виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами, так як обвинувачений на момент ДТП перебував у тверезому стані.

Однак, враховуючи до уваги, що ОСОБА_7 вину визнав повністю та розкаявся в скоєному злочині, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, суд вважає, що його можливо перевиховати без ізоляції від суспільства, застосувавши положення ст. 75 КК України.

На підставі ст..76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_3 слід покласти обовязки, передбачені п.п. 1,2 цієї статті Кодексу.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, які вчинили злочин, можуть бути повністю або частково звільнені від кримінальної відповідальності чи від покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до вимог п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом установлено, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий необережний злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день має матір, яка досягла 70-річного віку.

Таким чином, ОСОБА_3 відноситься до осіб, на яких розповсюджується дія п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам засуджений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні. Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році», у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він має матір, яка досягла 70 річного віку, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується є тяжким необережним злочином, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати за проведення судових експертиз за судову експертизу за експертною спеціальністю : 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортної пригоди» у розмірі 1979 грн. 20 коп., та за проведення судової експертизи за експертною спеціальністю : 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» у розмірі 1979 грн. 20 коп. - підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню: автобус «NEOPLAN 116», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_8 , підлягають залишенню у користуванні ТОВ «Гюнсел».

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 20 вересня 2018 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Судові витрати за проведення судових експертиз за судову експертизу за експертною спеціальністю : 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортної пригоди» у розмірі 1979 грн. 20 коп., та за проведення судової експертизи за експертною спеціальністю : 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» у розмірі 1979 грн. 20 коп. - стягнути із ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню: автобус «NEOPLAN 116», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_8 , залишити у користуванні ТОВ «Гюнсел».

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині може бути оскаржено учасниками процесу протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жашківський районний суд Черкаської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_9