11-кп/775/387/2018(м)
237/3819/13-к

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого вироком Маріїнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, -
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 16 червня 2013 року, приблизно о 23 год. 20 хв., діючи умисно, знаходячись в стані алкогольного спяніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля приміщення кафе, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, б. 79 а с. Новомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом «ALPHA» модель ZS 50 F, без державного реєстраційного номеру, № рами НОМЕР_1 , синього кольору, № двигуна НОМЕР_2 , вміст двигуна 49,9 см-3, потужність 37 к/с, вартістю 2200 грн., який належить потерпілому ОСОБА_8 , відкотивши його у двір буд. АДРЕСА_1 , тобто покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 2200 грн.
На вказаний вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що мопед, який був ним угнаний не є об`єктом інкримінуємого кримінального правопорушення внаслідок відсутності ознак транспортного засобу. Звертає увагу, що здійснюючи незаконне заволодіння мопедом, він хотів попередити можливі тяжкі наслідки, оскільки потерпілий був в стані алкогольного сп?яніння і керування мопедом в такому стані могло б мати погані наслідки. Просить вирок суду скасувати, прийняти нове рішення, яким перекваліфікувати його дії, а також вирішити питання щодо відстрочення виконання вироку.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Суд відповідно до ст. 370 КПК України обґрунтував вирок на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні і оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, керуючись законом.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що мопед, яким останній незаконно заволодів не є об`єктом злочину, передбаченого ст. 289 КК України, оскільки не відноситься до категорії транспортних засобів, є необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно примітки до ст. 286 КК України під транспортними засобами в цій статті та ст. 289 КК України слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.
Під поняттям транспортні засоби виступають транспортні засоби: 1) які приводяться в рух двигуном внутрішнього згоряння з робочим об`ємом понад 50 см або іншим механічним двигуном (електричним, паровим тощо), що забезпечує конструктивну швидкість, яка перевищує 40 км/год; 2) для керування якими потрібне посвідчення, що видається виконавчими органами і надає право пересування шляхами загального користування.
П. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі за текстом ПДР) терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу.
П. 2.13 ПДР, в редакції від 14.03.2013 р., яка діяла на момент вчинення інкримінуємого злочину встановлено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку. До категорії «А1» належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
З матеріалів справи вбачається, що мопед Alpha ZS 50 F, який належав ОСОБА_8 мав об`єм двигуна 49.9 куб. см.(а.с. 31). Тобто, для керування даним транспортним засобом необхідне водійське посвідчення категорії «А1». Даний факт встановлює родову приналежність вищезгаданого мопеда до об`єкту злочину, передбаченого ст. 289 КК України, враховуючи примітку до ст. 286 КК України. Таким чином, мопед, яким ОСОБА_7 незаконно заволодів відноситься до категорії транспортних засобів, а отже кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 289 КК України є обґрунтованою і жодних сумнівів не визиває.
Доводи апеляційної скарги про те, що заволодівши транспортним засобом ОСОБА_8 , ОСОБА_7 запобіг тяжкім наслідкам, які могли б статися внаслідок того, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння та міг керувати мопедом в такому стані не підтверджуються матеріалами справи. Так, потерпілий ОСОБА_8 після того, як зрозумів, що його майно було викрадено викликав працівників поліції. Матеріали справи не містять довідок та висновків щодо проходження потерпілим ОСОБА_8 огляду на стан алкогольного сп`яніння, крім того, перебування заявника в стані алкогольного сп`яніння не зазначили поліцейські, які приїхали на виклик. Також колегія суддів звертає увагу, що визначення стану потерпілого ОСОБА_8 в момент вчинення злочину не відноситься до компетенції обвинуваченого ОСОБА_7 , а є прерогативою сторони обвинувачення під час здійснення досудового розслідування.
За таких умов колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги в цій частині.
Доводи апеляційної скарги в частині відстрочення виконання вироку не відноситься до компетенції апеляційного суду. Так, відповідно до ст. 536 КПК України питання щодо відстрочки виконання вироку вирішується вже під час виконання вироку. Вирішення даного питання відноситься до компетенції місцевого суду, який територіально розташований за місцем перебування засудженого.
Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який попри те, що визнав вину в повному обсязі раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, та на шлях виправлення не став.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому реальне покарання в розмірі, встановленому санкцією статті кримінального закону, за яким його визнано винним.
Будучі раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_7 вчинив злочин в період іспитового строку. Систематичність протиправної діяльності ОСОБА_7 дає достатні підстави для висновку про стійку спрямованість його на протиправне збагачення та злочинний спосіб життя.
Колегія суддів зазначає, що вчинення ОСОБА_7 злочину за оскаржуваним вироком в період іспитового строку за вироком Марїнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2013 року, стало підставою для застосування відносно нього положень ст. 71 КК України у вигляді часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. З урахуванням даної обставини, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_7 покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 11 лютого 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: