Справа № 349/119/18
Провадження № 11-кп/779/183/2018
Категорія ст. 263 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Кукурудз
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000008 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 на вирок Рогатинського районного суду Івано Франківської області від 29 березня 2018 року, згідно якого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пуків Рогатинського району Івано Франківської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно технічною освітою, не одружений, не працює, раніше судимий 04.07.2014 року Івано Франківським міським судом Івано Франківської області за ст. 307 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна, звільнений 15.04.2015 року у зв`язку із відбуттям покарання,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України,

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.

Згідно ст.76 ч.1 КК України зобов`язано ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до Рогатинського районного сектору з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за експертизу №1.2-51/18 від 18 січня 2018 року в сумі 1144 грн.00 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 14 липня 2017 року знаходився поблизу сільського млина, що в с. Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області, де за допомогою металошукача віднайшов у намулі біля потоку поліетиленовий пакет, в якому знаходилась картонна коробка з патронами у кількості 8 штук. Діючи умисно, всупереч передбаченому законом порядку, він шляхом привласнення придбав віднайдені патрони.

Не маючи дозволу на право зберігання та носіння бойових припасів, у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576 з наступними змінами, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, з наступними змінами, ОСОБА_7 переніс вказані патрони до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де заховав у приміщенні літньої кухні під ліжком та незаконно зберігав до 13 січня 2018 року.

13 січня 2018 року приблизно о 21 год. 00 хв. між ОСОБА_7 та його рідним братом ОСОБА_11 , за місцем їхнього проживання виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння заподіяв йому умисне легке тілесне ушкодження.

У зв`язку з цим ОСОБА_12 звернувся по телефону до працівників поліції Рогатинського відділення поліції із повідомленням про вчинення щодо нього злочину.

Знаючи, що до місця проживання приїде поліція, ОСОБА_7 вирішив переховати патрони в житловому будинку.

Під час перенесення патронів із приміщення літньої кухні до приміщення житлового будинку, ОСОБА_7 з власної необережності в присутності працівників поліції випустив з рук кілька патронів, які впали на подвір`ї господарства, поблизу сходів що ведуть до житлового будинку.

В цей же день, у період часу з 22 год. 00 хв. до 23 год. 50 хв., під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_7 працівниками поліції було виявлено та вилучено вісім металевих предметів, візуально схожих на набої, які згідно висновку експерта є бойовими припасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї 9 мм( 9х18 мм) - пістолетними патронами центрального бою до пістолетів конструкції Макарова (ПМ), промислового виробництва, 1988 року випуску.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 вважає, що вирок Рогатинського районного суду від 29.03.2018 року щодо ОСОБА_7 за ст. 263 ч.1 КК України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини, які свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та те, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи засудженим 04.07.2014 року вироком Івано Франківського міського суду за умисний злочин, передбачений ст. 307 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна, 15.04.2015 року звільнений із Коломийської виправної установи виконання покарання № 41 у зв`язку з відбуттям строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і в період непогашеної та незнятої у встановленому законом порядку судимості вчинив умисний злочин, передбачений ст. 263 ч.1 КК України.

Просить скасувати вирок Рогатинського районного суду від 29.03.2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ст.263 ч.1 КК України в частині призначеного покарання з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ст.263 ч.1 КК України три роки позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили з приводу поданої апеляційної скарги прокурора просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 409 ч.2 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по кримінальному провадженні достовірних доказах і не оспорюється в апеляційній скарзі, а тому в силу ст. 404 КПК України вирок в тій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Однак, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та в порушення загальних засад призначення покарання, призначив обвинуваченому явно несправедливе та надмірно м`яке покарання, із застосуванням ст.75 КК України, не вмотивувавши належним чином таке рішення.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими, оскільки призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно ст. 420 ч.1 п. 2 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на підставі зібраних доказів правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 263 ч.1 КК України і вина його у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю, проте призначене покарання обвинуваченому не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому повинно бути більш суворим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим.

Однак, вказаних вище вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України те, що відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення, віднесено до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, та невелика кількість боєприпасів, які зберігав обвинувачений.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого апеляційним судом не встановлено.

Також колегією суддів враховано, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання.

Колегія суддів врахувавши обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність вогнепальної зброї, невелика кількість боєприпасів, які зберігав обвинувачений та спосіб їх набуття, вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та з урахуванням особи винного, приходить до висновку про можливість переходу до іншого, більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції ст. 263 ч.1 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 є обґрунтованою, і наведені в ній доводи дають підстави для її часткового задоволення, а тому вирок суду першої інстанції, слід скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Керуючись ст.ст.374, 405, 407,409, 413,414 ,418,420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України 6 (шість) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4