ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, кримінальне провадження ЄРДР № 0003417 від 20 вересня 2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 104 КК України з іспитовим строком 1 рік;

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2017 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК Україниіз застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив злочин за таких обставин.

20.09.2017 приблизно о 04:10 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку № 6 по вулиці Гагаріна у Вознесенівському (Орджонікідзевському) районі міста Запоріжжя, наніс кулаком руки декілька ударів в обличчя потерпілому ОСОБА_4 , чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, та відкрито викрав з правої кишені кофти потерпілого мобільний телефон LG P500 в корпусі чорного кольору вартістю 450,00 грн., із карткою пам`яті MicroSD об`ємом 2 Гб вартістю 50,00 грн. та сім-карткою Acecard № НОМЕР_1 , що матеріальної цінності не представляє, з грошовими коштами 29,00 грн. Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 529,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав частково, пояснив суду, що 20.09.2017 приблизно о 04:10 год. він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, йшов по проспекту Соборному у місті Запоріжжі. На перехресті із вулицею Гагаріна зустрів потерпілого та попросив в нього телефон подзвонити та викликати таксі, на що потерпілий відповів відмовою нецензурно, і почав тікати. Обвинувачений обурився висловам потерпілого, а тому побіг за ним. Наздогнавши потерпілого у дворі будинку, наніс йому декілька ударів, потерпілий спіткнувся та впав, у нього з кишені куртки випав мобільний телефон та гроші, після чого потерпілий втік. Тоді, він підняв телефон з асфальту, подивився та викинув його. Зазначив, що визнає свою вину у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів.

Разом із тим, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого діяння повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та доводиться такими доказами.

Так, згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.09.2017, потерпілий ОСОБА_4 просив вжити заходів до невідомих осіб, які відкрито викрали його мобільний телефон LG 5500 чорного кольору та гроші в сумі близько 30 грн. у дворі будинку АДРЕСА_3 , та спричинили йому тілесні ушкодження (а.с. 10).

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 20.09.2017 приблизно о 4 годині він йшов по проспекту Соборному з боку площі Фестивальної в напрямку вулиці Гагаріна в місті Запоріжжі зі зміни в лікарні, де і працює. На перехресті вулиці Гагаріна та проспекту Соборного він побачив компанію людей, серед яких був обвинувачений ОСОБА_5 . Обвинувачений попросив в нього телефон подзвонити, на що він відмовив. Тоді обвинувачений намагався взяти телефон силою, тому потерпілий почав тікати від нього по вулиці Гагаріна, забіг в арку до двору. Обвинувачений його наздогнав та прижав до стіни будинку, сказав віддати телефон, погрожуючи можливістю застосуванням ножа. Після цього він забрав телефон із кишені, гроші в сумі приблизно 25-30 грн., та вдарив його. Потерпілий втік та викликав поліцію. На даний час майно йому повернуто. Просив покарання обвинуваченому обрати на розсуд суду.

Відповідно до довідок ФОП ОСОБА_7 вартість мобільного телефону «LG P500» в корпусі чорного кольору станом на 20.09.2017 без урахування ПДВ складає 450 грн. (а.с. 72), а вартість флеш картки «Microsd» об`ємом 2 Гб чорного кольору 50,00 грн. (а.с. 73).

Згідно з протоколом огляду місця події від 20.09.2017 з доданою фототаблицею та схемою, слідчим в присутності понятих оглянуто ділянку місцевості у дворі будинку АДРЕСА_3 , під час огляду слідів боротьби виявлено не було (а.с. 19-23).

За змістом протоколу огляду місця події від 20.09.2017 з доданою фототаблицею слідчим в присутності понятих, спеціаліста, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та невідомого хлопця оглянуто ділянку місцевості вздовж проїзної частини по вулиці Перемоги біля будинку № 6 по вулиці Яценка в місті Запоріжжі, під час чого виявлено біля пішохідної доріжки мобільний телефон LG чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою під кришкою. Також було проведено огляд ОСОБА_5 та виявлено грошові кошти в сумі 229 грн. (а.с. 11-18).

Постановою слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 20.09.2017 вищезазначений мобільний телефон, грошові кошти та інше вилучене майно визнано речовими доказами. При цьому, мобільний телефон та грошові кошти в розмірі 29 грн. передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 .

Таким чином, у даному випадку з урахуванням протоколу огляду місця події від 20.09.2017, фототаблиці до протоколу, на якій зафіксовано грошові кошти в сумі 229 грн. купюрами 200 грн., 20 грн., 5 грн., 2 грн. та 2 грн., а також постанови про визнання речей та предметів речовими доказами, суд дійшов висновку, що сума викрадених грошових коштів у потерпілого становить саме 29 грн., а не 30 грн. як вказано в обвинувальному акті.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.09.2017 з доданою фототаблицею потерпілий ОСОБА_4 у присутності понятих серед пред`явлених йому чотирьох осіб чоловічої статі впізнав особу під № 2, яким є ОСОБА_5 , за загальними ознаками, рисами обличчя, формою носа, розташуванням очей, статурою, підборіддям, щоками (а.с. 107111).

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є інспекторами патрульної поліції УПП в Запорізькій області, в судовому засіданні підтвердили, що під час несення служби 20.09.2017 надійшла інформація про викрадення в потерпілого телефону та 30 грн. Біля будинку № 8 по вулиці Гагаріна в місті Запоріжжі побачили двох хлопців та дівчину, що перебували в стані алкогольного сп`яніння та поводилися підозріло. При цьому, свідок ОСОБА_9 зазначив, що бачив, як один з хлопців викинув предмет, схожий на телефон LG чорного кольору, у траву. Після цього була викликана слідчо-оперативна група, яка вилучила телефон, а також грошові кошти у хлопця.

При цьому, суд вважає такими, що не мають значення для кваліфікації дій обвинуваченого посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_10 не бачив, як вилучався телефон під час складання протоколу огляду місця події 20.09.2017, оскільки даний свідок не був учасником даної слідчої дії.

Свідками ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_11 , допитаним в присутності законного представника матері ОСОБА_12 , надано показання про те, що 20.09.2017 вони разом із ОСОБА_5 гуляли по проспекту Соборному, та в районі вул. Гагаріна бачили, як ОСОБА_5 попросив телефон в потерпілого для здійснення дзвінка. Потерпілий відповів йому грубо, на що ОСОБА_5 обурився. Потерпілий почав тікати, а ОСОБА_5 побіг за ним у двори. Також ці свідки бачили, як ОСОБА_5 викинув телефон потерпілого.

Разом із тим, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 стверджували, що ОСОБА_5 не викрадав мобільний телефон та гроші в потерпілого, а підняв їх з асфальту, де вони опинилися в процесі бійки з потерпілим, після чого телефон викинув.

Посилаючись на показання цих свідків, захисник просить змінити кваліфікацію дій ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 186 на ч. 1 ст. 296 КК України.

Проте, у цій частині суд критично оцінює показання свідків, оскільки вони суперечать показанням потерпілого ОСОБА_4 , а також іншим доказам по справі. Крім того, суд звертає увагу, що дані свідки не могли бачити безпосередньо процес бійки у дворі, оскільки ОСОБА_5 побіг від них за потерпілим ОСОБА_4 , вони забігли у двір будинку, де і відбувалися події. Суд також враховує і те, що дані свідки є друзями ОСОБА_5 , із яким 20.09.2017 вони вживали алкогольні напої.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідальність за ч. 1 ст. 296 КК України настає за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

У даному випадку події мали місце о 04:10 год. ранку, даних про те, що у цей час відбулось будь-яке порушення громадського порядку матеріали кримінального провадження не містять. Також, дії ОСОБА_5 під час конфлікту із потерпілим, зокрема, вилучення у потерпілого грошових коштів та мобільного телефону, не охоплюються об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Судом також враховуються і роз`яснення, надані у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за якими крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

У даному випадку ОСОБА_5 вилучив майно потерпілого, та через деякий час розпорядився телефоном, а саме викинув його на траву неподалік від місця затримання, а грошові кошти в сумі 29 грн. привласнив.

Отже, проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 є доведеною, та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Суд зазначає, що злочин, у вчиненні якого вина обвинуваченого визнається доведеною, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд керується вимогами КК України, роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки (злочином завдано матеріальну шкоду потерпілому, яка відшкодована шляхом повернення майна), особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив під час розгляду щодо нього кримінального провадження Ленінським районним судом м. Запоріжжя, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, з 2010 р. по 2016 р. знаходився в консультативній групі нагляду з діагнозом «Несоціалізований розлад поведінки».

За сімейним станом ОСОБА_5 не одружений, не має на утриманні дітей чи непрацездатних осіб. При цьому, суд не бере до уваги посилання обвинуваченого, що на його утриманні перебуває дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він не записаний батьком дитини у свідоцтві про її народження (а.с. 77), а також відсутні докази перебування дитини саме на утриманні ОСОБА_5 . Натомість, як пояснював і сам ОСОБА_5 його співмешканка має статус одинокої матері, отримує державну допомогу. Матір ОСОБА_5 у 2014 році перебувала на лікуванні в КУ «Запорізький обласний клінічний онкологічний диспансер» ЗОР. Проте, відсутні дані про перебування матері на утриманні обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння (висновок КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР № 009010 від 20.09.2017), рецидив злочинів.
Суд, з урахуванням вищезазначених обставин та даних, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, його попередніх судимостей за вчинення корисливих злочинів, поведінки ОСОБА_5 після вчинення злочину, відношення до скоєного, його молодого віку, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без його ізоляції від суспільства. Тому з урахуванням всіх обставин справи, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
З огляду на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин до постановлення вироку Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 27.11.2017, який набрав законної сили 05.01.2018, та за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 роки 1 місяць позбавлення волі, покарання останньому слід призначати за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.
При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, кількість злочинів у сукупності, форму вини та мотиви вчинення злочинів, тяжкість їх наслідків, вид сукупності, суд доходить висновку про необхідність застосування принципу часткового складання покарань при визначенні остаточного покарання ОСОБА_5 .
Оскільки ОСОБА_5 відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2017 перебував під вартою з 26.07.2016 по 05.07.2017 та з 20.09.2017 по 28.11.2017, і цей час йому було зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання. В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 було затримано 20.09.2017 (а.с. 67). Тому в строк відбування покарання за даним вироком йому необхідно зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком, а також строк попереднього ув`язнення у даному провадженні, до дати ухвалення даного вироку.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою був обраний з 20.09.2017, та закінчився, ухвалою суду від 3 січня 2018 р. ОСОБА_5 тимчасово залишено в Запорізькому слідчому ізоляторі до розгляду даного кримінального провадження. Отже, підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 28 листопада 2017 р. у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 20 вересня 2017 року.

До строку відбування покарання зарахувати ОСОБА_5 частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 28 листопада 2017 р., а саме з 26 липня 2016 р. по 20 червня 2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 р. по 5 липня 2017 р. та з 20 вересня 2017 р. по 14 червня 2018 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:
мобільний телефон «LG P500» в корпусі чорного кольору із сім-карткою оператора «Ace card», карткою пам`яті «MicroSD» об`ємом 2 Гб чорного кольору, грошові кошти в сумі 29 грн., що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 ;

дві квитанції застави, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , залишити за належністю;

монету ювілейну «40 років Перемоги», передану на відповідальне зберігання до камери схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією № 0003417, номер книги обліку речових доказів 2, порядковий номер 283, повернути ОСОБА_11 ;

грошові кошти в сумі 200 гривень, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_15 , залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1