АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/969/18 Справа № 192/200/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції .

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України та звільнити його від відбування покарання умовно- достроково.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що з першого дня знаходження в Солонянській виправній колонії працевлаштований на виробництві та відсутні стягнення за порушення режиму. Крім того, засуджений звертає увагу, що приймає участь в програмах диференційованого впливу, що не було , на думку, апелянта враховано судом першої інстанції. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає в повному обсязі та на його думку своєю поведінкою та ставленням до праці довів виправлення та до нього можливо застосувати умовно- дострокове звільнення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року було відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№21) МЮУ та голови спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .

Суд обґрунтовуючи своє рішення зазначив, що засуджений ОСОБА_6 хоча і відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з листопада 2016 року, має лише три заохочення за сумлінне ставлення до праці, що застосовані до нього 20 липня 2017 року, 01 листопада 2017 року, 26 січня 2018 року, однак заохочення засудженого мають разовий характер, а не систематичний характер.

Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 відповідно довідки про стягнення та заохочення (а.п. 3) мав три заохочення та відсутні стягнення за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Не можна не зазначити, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, що не може не бути враховано при вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення засудженого від покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 відповідно до характеристики (а.п. 2) відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 робочим цеху, до праці ставиться сумлінно.

Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 3), на даний період часу має три заохочення, що застосовані до нього 20 липня 2017 року, 01 листопада 2017 року, 26 січня 2018 року, що , саме, свідчить про сумлінне ставлення засудженого до праці.

Суди при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення зобов`язані дослідити весь період відбування засудженого за вироком суду та враховувати, що підлягають умовно- достроковому звільненню ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

В контексті вимог ст. 6 КВК України, так як сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого, тому на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції є помилковим, оскільки не наведено підстав для відмови у задоволенні клопотання, виходячи з наявної у справі характеристики та довідки про застосування відносно ОСОБА_6 низки заохочень за період 2017- 2018 років, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду.

Апеляційний суд в даному випадку вважає необхідним врахувати, що умовно-дострокове звільнення є, саме, заохочувальною нормою кримінального та кримінально- виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог відбування покарання в місцях позбавлення волі, прагнення до продуктивної праці, а в сукупності виправлення особи, яка відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Якщо засуджений усвідомлює, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого, то можливість такого звільнення стимулює його прагнення до бездоганної поведінки і виправлення, є передумовою повернення до чесного трудового життя.

Як убачається з матеріалів особової справи засудженого та матеріалів провадження відносно ОСОБА_6 , засуджений на протязі 2016-2018 років мав заохочення, працевлаштований та є підстав вважати що до праці ставиться сумлінно, тому колегія суддів вважає, що відносно нього можливо застосувати заохочувальну норму закону та звільнити засудженого умовно- достроково на невідбуте покарання строком 3 місяці 8 днів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№21) МЮУ про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№21) МЮУ та голови спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання за вироком Сєверодонецького районного суду Луганської області від 16 червня 2015 року, умовно достроково на строк 3 ( три) місяці 8 ( вісім) днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:

---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4