Номер провадження: 11-сс/785/688/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

скаржника: ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 12 січня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

встановив

Оскарженою ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого другого СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 25.04.2016 року про закриття кримінального провадження №0000167 від 22.07.2013 року у зв`язку з відсутністю в діях посадових осіб ОСІ УДПтСУ в Одеській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя послався на те, що твердження ОСОБА_6 про відсутність відносно нього в період з 14.06.2011 року по 05.06.2013 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, як наслідок, наявність в діях посадових осіб Одеського слідчого ізолятору УДПтСУ в Одеській області ознак кримінального правопорушення, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження. Зокрема слідчий зазначив, що, ОСОБА_6 у вказаний період часу утримувався під вартою у відповідності до постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.04.2010 року, згідно діючого на той час кримінально-процесуального законодавства. Вказаний запобіжний захід у виді тримання під вартою був чинним та не скасовувався, що підтверджується ухвалою колегії суддів Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2012 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2013 року про повернення справи на новий судовий розгляд та листом вказаного суду від 20.03.2013 року на ім`я начальника ОСІ м. Одеси.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 15.05.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що вважає оскаржувану ухвалу суду невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим суддею не було враховано того, що ОСОБА_6 в період з жовтня 2011 року (з закінчення терміну дозволу суду на етапування) та до 05.06.2013 року (до моменту обрання запобіжного заходу Київським районним судом м. Одеси) тримався в Одеському слідчому ізоляторі незаконно, без відповідного рішення суду про обрання запобіжного заходу, а також не була надана належна оцінка наступним обставинам:

- обраний відносно нього Ленінським районним судом м. Вінниці 13.04.2010 року запобіжний захід у виді тримання під вартою втратив чинність 08.12.2012 року;

- у своїй ухвалі слідчий суддя безпідставно посилається як на підтвердження того, що запобіжний захід ОСОБА_6 був чинним та не скасовувався, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17.02.2013 року про повернення справи на новий судовий розгляд та лист цього ж суду від 20.03.2013 року на ім`я начальника ОСІ, оскільки вказані документи стосуються іншої ухвали Суворовського районного суду м. Одеси про направлення справи прокурору Одеської області, яка була скасована апеляційним судом;

- вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2015 року не вирішувалось питання щодо запобіжного заходу, оскільки прокурором не було надано документів, які підтверджували б, що ОСОБА_6 на досудовому слідстві було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження з поверненням матеріалів до прокуратури для проведення досудового розслідування.

Окрім того, до вказаної апеляційної скарги ОСОБА_6 додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, в якому вказав, що, у зв`язку зі своєю юридичною необізнаністю, не знав, чи підлягає зазначена ухвала слідчого судді оскарженню та у який строк. Про існування можливості оскарження йому стало відомо після звернення до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про роз`яснення судового рішення в частині можливості його оскарження, ухвалою якого про виправлення описки від 03.03.2017 року йому було роз`яснено порядок та строки оскарження ухвали слідчого судді. Копія ухвали слідчого суді про виправлення описки була отримана ОСОБА_6 12.05.2017 року, тому останній вважає вказану обставину поважною причиною пропуску строку подання апеляційної скарги та просить поновити йому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.05.2017 року ОСОБА_6 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою та скаргу повернуто апелянту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вищезазначену ухвалу апеляційного суду, в якій просив її скасувати.

Постановою Верховного суду від 03.04.2018 року касаційна скарга ОСОБА_6 була задоволена та ухвала апеляційного суду Одеської області від 22.05.2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2017 року - скасована та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; скаржника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню, апеляційна скарга - задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частина 3 цієї ж статті передбачає, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена 12.01.2017 року (т. 1, а.с. 62), апеляційну скаргу ОСОБА_6 подав 15.05.2017 року, тобто дійсно останнім був пропущений встановлений законом п`ятиденний строк на подачу апеляційної скарги.

Разом з тим, згідно матеріалів провадження, ОСОБА_6 22.02.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про роз`яснення йому ухвали слідчого судді цього ж суду від 12.01.2017 року в частині можливості та строку оскарження зазначеного рішення (т.2, а.с. 23), й 03.03.2017 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси постановив ухвалу про виправлення описки від 03.03.2017 року (т. 2, а.с. 24), яку ОСОБА_6 отримав тільки 12.05.2017 року.

Тому, зважаючи на юридичну необізнаність ОСОБА_6 та допущену слідчим суддею районного суду описку щодо можливості оскарження постановленої ним ухвали, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_6 та поновлення йому строку оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2017 року як пропущеного з поважної причини.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

В судове засідання апеляційного суду прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду апеляційної скарги, не прибув, а тому, у відповідності до положень ч. 3 ст. 306 та ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Стаття 2 КПК України визначає завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 9 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Частина 5 статті 156 КПК України (1960 р.) передбачає, що строки тримання під вартою під час досудового слідства закінчуються в день надходження справи до суду.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 звернувся зі скаргою на постанову старшого слідчого другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 2-6), в якій оскаржував бездіяльність слідчого, яка полягала в неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000167 від 22.07.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України та постановлення слідчим незаконного рішення про закриття цього кримінального провадження, яке було відкрито за поданою ним заявою.

В заяві про вчинення злочину від 07.06.2013 року ОСОБА_6 вказав на незаконність дій начальника ОСІ №21 УДПтСУ в Одеській області, які полягали в незаконному утриманні останнього під вартою безпосередньо в ОСІ №21, без відповідного судового рішення, що на думку заявника потягло за собою моральні та фізичні страждання, а також неможливість вирішення останнім питання щодо дострокового звільнення його від відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року.

При цьому, матеріали кримінального провадження №0000167 від 22.07.2013 року, містять заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 12-13) та копії численних рішень судів, на які посилався слідчий при прийнятті рішення та підставі яких слідчим було прийнято постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження.

Згідно вищевказаних матеріалів кримінального провадження вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та йому було призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання було вирішено відраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 15.08.2003 року.

13.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці була ухвалена постанова, якою ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а 19.09.2011 року постановою Приморського районного суду м. Одеси було визначено утримувати ОСОБА_6 під вартою в Одеському слідчому ізоляторі №21 УДПтСУ в Одеській області до розгляду справи по суті в кримінальному провадженні за обвинуваченням його у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, ОСОБА_6 дійсно утримувався під вартою на підставі судових рішень, а саме: постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.04.2010 року та постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2011 року.

Разом з тим, наявні матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчим залишилися неперевіреними доводи заявника, викладені в поданій ним заяві, оскільки не надана правова оцінка законності утримання ОСОБА_6 саме в умовах слідчого ізолятора, зазначені матеріали взагалі не містять протоколу допиту заявника ОСОБА_6 , що свідчить про те, що органом досудового розслідування не були належним чином встановлені обставини вчиненого на його думку кримінального правопорушення. Крім того, слідчий також не допитав відповідальних посадових осіб ОСІ №21, на незаконність дій яких посилається заявник про обставини, викладені в заяві.

Також слідчий залишив не дослідженими доводи заявника ОСОБА_6 про незаконність його утримання саме в ОСІ №21, в той час, коли він повинен був відбувати покарання, відповідно до положень ст. 18 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України), у виправній колонії та в постанові не виклав вимоги заявника та не надав відповідної оцінки зазначеним фактам.

Крім того, слідчим не було проведено перевірки та не надано правової оцінки викладеним в заяві доводам про те, що незаконне утримання ОСОБА_6 в ОСІ №21 в період з 14.06.2011 року по 05.06.2013 року, яке на думку заявника призвело до неможливості та перешкоджання його достроковому звільненню від відбування покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року.

Окрім того, як свідчать матеріали кримінального провадження, з урахуванням наполягання заявника у його заяві щодо необхідності визнання його потерпілим, слідчим взагалі не встановлювався факт наявності чи відсутності спричинення останньому кримінальним правопорушенням матеріальної чи моральної шкоди та не перевірено, чи була спричинена така шкода і в чому вона полягає.

На додаток, в оскаржуваній постанові слідчий не обґрунтував належним чином прийняте рішення про закриття провадження, послався лише на долучені до матеріалів кримінального провадження копії документів, які в тому числі оформлені неналежним чином, не завірені, а деякі з них - не підписані.

Зокрема слідчий послався на наявну у матеріалах довідку начальника ОСІ №21 по особовій справі ОСОБА_6 , яка взагалі не була підписана відповідальною особою, що є неприпустимим у даному випадку та унеможливлювало посилання на зазначену довідку. Більш того, жоден з долучених до справи копій судових рішень, не завірений належним чином відповідальною на те особою.

Згідно п. 3 ч. 1. ст. 303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Водночас, отримавши скаргу заявника, слідчий суддя на зазначені недоліки та неповноту досудового розслідування уваги не звернув, викладені в скарзі доводи не перевірив та належної оцінки доводам заявника не надав, що свідчить про прийняття слідчим суддею передчасного та помилкового рішення про відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про скасування постанови слідчого та направлення матеріалів кримінального провадження прокурору для організації подальшого досудового розслідування.

В ході проведення досудового розслідування необхідно належним чином провести перевірку викладених у заяві ОСОБА_6 фактів, допитати заявника щодо обставин вчиненого на його думку злочину, з поставленням конкретних питань та отримання належних відповідей на зазначені питання та на підтвердження чи спростування відповідних актів документально долучити до матеріалів кримінального провадження відповідні документи.

При цьому органу досудового розслідування необхідно встановити коло відповідальних осіб, на незаконність дій яких посилається заявник, допитати їх про зазначені в заяві ОСОБА_6 обставини, а у разі необхідності витребувати належним чином завірені документи чи інші матеріали та провести інші слідчі дії, необхідність яких може виникнути під час проведення розслідування..

Водночас, органу досудового розслідування необхідно перевірити та надати правову оцінку викладених заявником в заяві обставин щодо того, на підставі чого ОСОБА_6 в період з 14.06.2011 року по 05.06.2013 року утримувався саме в ОСІ №21 УДПтСУ в Одеській області, за обставин відбуванням останнім покарання у виді позбавлення волі за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року.

Після виконання усіх можливих і необхідних слідчих та інших процесуальних дій, повно, всебічно та об`єктивно надати належну оцінку встановленим фактичним обставинам і на підставі отриманих даних прийняти законне та обґрунтоване рішення, в тому числі і відносно осіб, на неправомірність дій яких посилається заявник.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про задоволення скарги заявника, скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів кримінального провадження прокурору Одеської області, для організації проведення подальшого розслідування.

Керуючись ст.ст. 303-307, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 12.01.2017 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 12.01.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 12 січня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого другого СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 25.04.2016 року про закриття кримінального провадження №0000167 від 22.07.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого другого СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 25.04.2016 року про закриття кримінального провадження №0000167 від 22.07.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого другого СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 25.04.2016 року про закриття кримінального провадження №0000167 від 22.07.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути прокурору для проведення досудового розслідування.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4