УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000489 від 28.10.2014 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 та ст. 341 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва 31 липня 2018 року надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000489 від 28.10.2014 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 та ст. 341 КК України, а саме: майно, яке вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти отриманні злочинним шляхом у розмірі 7 900 000 (сім мільйонів дев`ятсот тисяч) гривень.
Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000489 від 28.10.2014 за фактами створення та діяльності терористичної організації на території Луганської області; фінансування тероризму; вчинення терористичних актів; посягання на територіальну цілісність; захоплення державних та громадських будівель і споруд, тобто за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 та ст. 341 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що у 2015 році громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи на території тимчасово окупованих районів Луганської області, в м. Луганськ, діючи у злочинній змові з учасниками терористичної організації «Луганська народна республіка», незаконно створив, розбудував мережу покриття та очолив оператор мобільного зв`язку вказаної терористичної організації т.зв. «Державне унітарне підприємство «ЛНР» «Луганські комунікації» (далі «Лугаком»). Так, діючи в якості директора вказаного оператора ОСОБА_7 , підшукав та схилив до протиправної діяльності, яка полягає у забезпеченні учасників терористичної організації «ЛНР» засобами непідконтрольного українській владі мобільного зв`язку, невстановлених на даний час громадян України, з якими вступив у злочинну змову з метою розбудови мережі оператора мобільного зв`язку «Лугаком».
Відповідно до повідомленням ДКІБ СБ України № 30/1/2-10081 від 12.12.2017 отримано інформацію про те, що громадяни України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені слідством особи, діючи з корисливих мотивів, вступили у злочинну змову з метою сприяння діяльності терористичних організацій так званих «Луганської народної республіки» (далі «ЛНР») та «Донецької народної республіки» (далі «ДНР»), а саме забезпечення її учасників фіксованим і стільниковим зв`язком та доступом до мережі Інтернет. Будівництво незаконних об`єктів телекомунікацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей здійснюється за безпосереднього сприяння спецслужб Російської Федерації з метою повної технічної і економічної ізоляції окремих районів Донецької та Луганської областей (далі ОРДЛО) від України, та поступової інтеграції тимчасово окупованих територій «ЛНР» і «ДНР» в Російську Федерацію.
За наявними даними, вищезазначені особи причетні до створення, фінансування та розбудови незаконного мобільного оператора т.зв. «ДНР» Республіканський оператор зв`язку «Фенікс» (діє під брендом «Феникс»), та т.зв. «ЛНР» «Луганские коммуникации» (діє під брендом «Лугаком»), які забезпечують учасників вказаних терористичних організацій конфіденційним стільниковим зв`язком і доступом до мережі Інтернет та використовується бойовиками незаконних збройних формувань т.зв. «ЛНР/ДНР» для керування своїми воєнізованими підрозділами, маневрування військовою технікою і засобами ураження при вчинені ними терористичних актів на Сході України.
За отриманою в ході досудового розслідування інформацією до фінансування та розбудови незаконних мобільних операторів так званих «ДНР, Феникс» та «ЛНР, Лугаком», причетний ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , безпосередньо підпорядковується у своїй діяльності ОСОБА_13 , яка займає посаду начальника фінансового відділу «Мобітел» та виконує персональні вказівки ОСОБА_8 , які пов`язані з прийомом-передачею готівкових коштів, отриманих від організованої незаконної діяльності на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей.
29.07.2018 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2018, серед іншого, виявлено та вилучено грошові кошти у національній валюті, на загальну суму 7 900 000 (сім мільйонів дев`ятсот тисяч) гривень.

30.07.2018 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000489.

Обґрунтовуючи необхідність арешту вказаного майна слідчий зазначає, що воно має значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та для запобігання можливості їх зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження, а також конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити, зазначивши, що вилучене за адресою проживання ОСОБА_4 майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, таке майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки воно має відношення до вказаного кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Захисник проти клопотання слідчого заперечував, оскільки відсутні правові підстави для арешту майна, органом досудового розслідування не доведено, що вказане майно є доказом злочину. При цьому зазначив, що вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти мають законне походження.

ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вважає відсутніми підстави для арешту майна, зазначивши при цьому, що про підозру у вказаному кримінальному провадженні йому не повідомлено.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, 28.10.2014 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 000489 за фактами створення та діяльності терористичної організації на території Луганської області; фінансування тероризму; вчинення терористичних актів; посягання на територіальну цілісність; захоплення державних та громадських будівель і споруд, тобто за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 та ст. 341 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2018, серед іншого, виявлено та вилучено грошові кошти у національній валюті, на загальну суму 7 900 000 (сім мільйонів дев`ятсот тисяч) гривень.

При цьому, є достатньо підстав вважати, що вказані грошові кошти, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, мають відношення до вказаного кримінального провадження та можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що стане, як наслідок, перешкодить встановленню обставин у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.

Крім того, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як арешт майна.

Враховуючи сукупність наведених обставин, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно має ознаки доказу у кримінальному провадженні №0000489 від 28.10.2014 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 та ст. 341 КК України, оскільки відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що вказує на необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти отриманні злочинним шляхом у розмірі 7 900 000 (сім мільйонів дев`ятсот тисяч) гривень.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Повний текст ухвали проголошений 20 серпня 2018 року о 17 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1