Справа № 308/6137/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2018 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого визнати потерпілим у кримінальному провадженні № 0000483,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з скаргою, згідно з якою просить слідчого суддю прийняти судове рішення, яким зобов`язати слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБ України в Закарпатської області майора юстиції ОСОБА_5 визнати його ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000483, внесеного до ЄРДР 11.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України потерпілим.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 від 11.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, щодо умисного невиконання судового рішення керівництвом УМВС України в Закарпатській області та керівництвом ГУНП в Закарпатській області. 21.05.2018 року ним було подано письмову заяву до слідчого в ОВС СВ УСБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_5 про залучення його як потерпілого у даному кримінальному провадженні. 23.05.2018 року слідчим в ОВС СВ УСБ України в Закарпатській області майором юстиції ОСОБА_5 винесено постанову, згідно з якою йому відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000483 від 11.12.2017 року. Зауважує, що згідно з вказаною постановою слідчий зазначив про те, що на теперішній час будь-яких відомостей про завдані йому матеріальні збитки чи моральні страждання слідством не отримано, тобто, фактично заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. Також вказує, що органом досудового розслідування не зазначено в даній постанові про те, що керівництвом УМВС України в Закарпатській області та ГУНП в Закарпатській області не виконується судове рішення про поновлення саме його на посаді старшого інспектора чергового приймальника розподільника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту, та таке свідчить про спричинення йому моральної та майнової шкоди, та є підставою для визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у даному судовому засіданні підтримали подану скаргу з викладених у ній підстав, просили вимоги скарги задовольнити.

Слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатської області ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданої скарги, вважаючи таку безпідставною.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, думку слідчого, вивчивши скаргу та дослідивши матеріали, які долучені до неї, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000483, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 було подано заяву від 21.05.2018 року слідчому СВ УСБУ України в Закарпатській області про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000483.

Постановою слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатської області ОСОБА_5 від 23.05.2018 року відмовлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000483 від 11.12.2017 року.

Вказану постанову слідчого мотивовано тим, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 26.04.2016 року Закарпатський окружний адміністративний суд розглянувши адміністративну справу № 807/2436/15 за позовом ОСОБА_3 до ГУНП в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області щодо скасування наказу та поновлення на роботі, позов задовольнив та ухвалив поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту. Згідно з інформацією відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3 на вказаній посаді не поновлено. 21.05.2018 року ОСОБА_3 подав заяву про залучення його до провадження як потерпілого. На даний час триває досудове розслідування, в ході якого з`ясовуються всі обставини, що мають істотне значення для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, на даному етапі розслідування вказаного правопорушення будь-яких відомостей про завдані ОСОБА_3 матеріальні збитки чи моральні страждання слідством не отримано, тобто фактично заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Заявлена вимога ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні переліком ст. 303 КПК України не визначена.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 5 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
За приписами ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

Згідно з положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

У межах поданої скарги заявник не звертається з вимогою про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.

Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи обґрунтованість поданої скарги, приймаючи до уваги, що в скарзі заявником ставиться питання, що не входить в перелік рішень, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а також не належить до повноважень слідчого судді, передбачених КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що дана ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку і не перешкоджає захисту прав особи, яка подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого визнати потерпілим у кримінальному провадженні № 0000483 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 23 липня 2018 року о 13 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1