Справа № 638/476/18
Провадження № 1-кп/638/645/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження №0005962 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
До суду надійшло клопотання цивільного позивача про забезпечення позову, в якому, з урахуванням доповнень, просить з метою забезпечення цивільного позову накласти арешт на майно, належне на праві власності ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження транспортних засобів Шкода Октавіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Фольксваген Гольф, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В судовому засіданні цивільний позивач та його представник клопотання підтримали.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що не визнає цивільного позову.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями частини 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, ции Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз`яснено в п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддя не вбачає підстав та необхідності для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки не надано даних про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Не надано підтвердження того, що змінилися певні обставини, які обґрунтовують необхідність забезпечення позову, потерпілий та його представник не довели наявність підстав для забезпечення позову, не надали відповідні для цього докази, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 128 КПК України, ст.ст.151 153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання цивільного позивача про забезпечення позову по кримінальному провадженню №0005962 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Харківської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Головуючий:суддя ОСОБА_1