ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_16 , його захисника ОСОБА_17 ,

потерпілого ОСОБА_18 , представників потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження №1-кп/521/581/13 відносно

ОСОБА_21 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Васильків Київської області, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, інваліда 2 групи, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

10.08.2013 біля 7 години ранку, ОСОБА_22 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем БМВ 735і державний номер НОМЕР_1 , в світлу пору доби, рухався по сухому асфальтному покриттю вул. Космонавтів, яка має дві смуги руху у кожному напрямку, розділених між собою горизонтальною розміткою 1.3 Правил дорожнього руху України з боку вул. Академіка Філатова в напрямку вул. Валентини Терешкової, у Малиновському районі м. Одеси

Під час руху по вказаному відрізку вул. Космонавтів водій ОСОБА_22 не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, свої практичні навички керування транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, в результаті чого на ділянці проїзної частини вул. Космонавтів навпроти будинку №24, проявляючи злочинну самовпевненість, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де відбулось зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля з лівою передньою частиною автомобіля ЗАЗ-968м, державний номер НОМЕР_2 , який здійснював рух у зустрічному напрямку.

У результаті зіткнення, водій автомобілю ЗАЗ-968м ОСОБА_23 отримав тілесні ушкодження, від яких цього ж дня помер у приміщенні Одеської клінічної лікарні №11.

Своїми діями водій ОСОБА_22 допустив порушення вимог п.п. 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, які наказують:

- п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги»;

- п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- горизонтальна розмітка має таке значення: п.1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію 1.3 перетинати забороняється;

Допущені водієм ОСОБА_22 порушення вимог п.п. 11.4, 12.1 і горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_24 .

Обвинувачений ОСОБА_22 заявив про визнання своєї вину в скоєному злочині в обсязі обвинувачення, крім вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та надав у суді наступні покази: ввечері 9.08.2013 року він зайшов у гості до свого знайомого ОСОБА_25 , з яким вживав пиво, скільки він не пам`ятає. Біля 6 годин 30 хвилин наступного дня він вирішив їхати додому. За кермо автомобіля «БМВ» він сів з «важкою головою», оскільки не виспався. При слідуванні по вул. Філатова він побачив двох раніше незнайомих йому дівчат, які попросили його їх підвезти, на що він погодився. З вулиці Філатова він повернув на вулицю Космонавтів, рухаючись у крайній ліві смузі руху, з двох наявних, з швидкістю 50-60 км/год. Він побачив, що спереду нього, у правій смузі, рухається маршрутне таксі, за якою рухався автомобіль «Волга». Водій маршрутного таксі почав зупинятися і водій автомобіля «Волга» змінив напрям руху, перестроївшись в ліву смугу. Як він виїхав на зустрічну смугу і як сталося зіткнення він не пам`ятає, він прийшов до тями, коли машина врізалася у дерево. З автомобіля він вийшов самостійно. Дівчата стояли на вулиці і він зрозумів, що відбулася ДТП. Він побачив деформований автомобіль «Запорожець», підійшов до нього, побачив в ньому чоловіка, на вигляд якому було біля 60 років. У нього стала паморочиться у голові і він став відходити від місця події. Потім він пішки направився до свого знайомого ОСОБА_25 , щоб той допоміг розібратися в ситуації і надав медичну допомогу, до знайомого він йшов біля 40 хвилин. Побачивши його стан, ОСОБА_25 налив йому біля 200 грамів спиртової настоянки, після чого він заснув. Прокинувшись, він подзвонив на роботу, де йому повідомили, що його чекають. Він приїхав до прокуратури, де його чекав слідчий та прокурор, та надав пояснення. В присутності слідчого та лікаря він пройшов медичне освідування на предмет вживання алкогольних напоїв.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, який частково визнав свою вину в інкримінованому злочині, суд вважає доведеною його вину у вчиненні злочину при викладених у вироку обставинах на підставі доказів, досліджених при судовому розгляді.

Так, потерпілий ОСОБА_26 надав показання про те, що 10.08.2013, біля 7 години ранку, разом з своїм батьком ОСОБА_23 їхав на автомобіли ЗАЗ-968м, державний номер НОМЕР_2 по вул.. Космонавтів в місті Одесі. Автомобілем керував батько, при цьому швидкість руху автомобіля не перевищувала швидкість, дозволену у місці, автомобіль рухався у крайній ліві смузі. Він особисто за дорогою не спостерігав. Коли батько сказав слово «ненормальний», він побачив як назустріч руху автомобіля «ЗАЗ», перетинаючи двійну суцільну смугу ним назустріч швидко їде автомобіль «БМВ» чорного кольору. Батько намагався вивести автомобіль від удару в праву смугу, проте не встиг і автомобіль «БМВ» в`їхав в автомобіль «ЗАЗ».

Під час руху по вказаному відрізку вул. Космонавтів водій ОСОБА_22 не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, свої

Свідок ОСОБА_27 надав суду показання, відповідно до яких в суботу, 10.08.2013 року він їхав на маршрутному таксі №210 на якому він працює водієм, по вул. Космонавтів в бік Шкільного аеродрому. Рухався у крайній лівій смузі, з швидкістю 30-40 км/год. Проїхавши вул. Філатова, він почув звук автомобіля, що різко набирає швидкість. Глянувши у дзеркало, він побачив автомобіль «БМВ» чорного кольору, який дуже швидко, біля 150 км/год, рухався по зустрічній смузі руху, ближче до смуги розподілу напрямків руху. При цьому водії направляв автомобіль то вправо, то вліво. Оскільки його це насторожило, з метою запобігання дорожньої пригоди, він почав пригальмовувати. Не доїхавши до зупинки, він почув скрегіт гальм, після чого, на відстані 30-50 метрів побачив, як автомобіль «БМВ» в`їхав в автомобіль «Запорожець», після чого автомобіль «БМВ» занесло вправо і він перелетівши через бордюр, вдарився в дерево. Біля автомобіля «Запорожець» бігав молодий чоловік. Із автомобіля «БМВ» вийшли люди: один чоловік з переднього пасажирського місця, потім водій, потім дві дівчини, яки сиділи с заду. За зовнішніми ознаками водій перебував у стані сп`яніння. З автомобіля йому допоміг вийти інший чоловік, водій, перебуваючи біля автомобіля, весь час хитався.

Свідок ОСОБА_28 у суді пояснив, що влітку, з вікна своєї квартири, які виходять на вулицю Космонавтів, він побачив, як мужчина молодого віку біля 30 років, заліз в розбиту машину «БМВ» і вийняв з салону склянку з під шампанського, яку потім викинув далі від автомобілю.

Допитана у суді свідок ОСОБА_29 пояснила, що в суботу, 10.08.2013 року, вранці біля 7 години, вона їхала на ринок на маршрутному таксі №210. Коли маршрутне таксі зупинилося, вона почула гучний звук удару, зліва від маршрутного таксі, після чого побачила розбитий автомобіль «Запорожець», а на зеленій зоні стояв автомобіль іноземного виробництва. З водійського місця вийшов хлопець, з задніх міст салону вийшли дві дівчини;

Свідок ОСОБА_30 в суді пояснив, що на початку серпня 2013 року, приблизно 10 числа, на початку восьмої він лежав у ліжку та почув стук та скрежит. Він вийшов на балкон і навпроти, через дорогу, побачив розбитий автомобіль «БМВ». Біля автомобіля знаходився ОСОБА_22 , якого він потім впізнав та дві дівчини, а також ще один чоловік кріпкої статури. Цей чоловік заліз в салон автомобіля, відкіля дістав пляшку шампанського та викинув її. Потім цей чоловік та ОСОБА_22 зникли вглиб житлового кварталу;

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_25 надав пояснення про те, що ввечері 9.08.2013 року до нього завітав його знайомий ОСОБА_31 . Після того, як вони випили пива, він ліг відпочивати. Зранку 10.08.2013 ОСОБА_32 подзвонив у двері, пояснив, що погано себе відчуває, нічого не міг пояснит в нього тряслися руки. Він дав ОСОБА_33 випити «Корвалол» і настоянку пустирника для того, щоб той заспокоївся. Після цього ОСОБА_34 прийшов до тями і пояснив, що він потрапив до ДТП. Він попросив викликати «швидку допомогу» та міліцію. Він залишив ОСОБА_35 дома, а сам направився до місця ДТП. Там він повідомив співробітникам міліції, що знає власника автомобіля «БМВ» і знає де він знаходиться, при цьому про те, що він є власником цього авто він не говорив, після чого він повернувся додому.

Допитаний з обставин проведення судової експертизи експерт ОСОБА_36 підтвердив зроблені ним висновки, пояснив обґрунтування прийнятих висновків, надав пояснення про методику проведення експертного дослідження, відповів на запитання учасників судового засідання.

Крім показань потерпілого і свідків обвинувачення, вина ОСОБА_22 у інкримінованому йому злочині підтверджується:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2013 року, згідно якого слідчим було оглянуто місце події, яким є проїзна частина вул. Космонавтів, яка має дві смуги руху у кожному напрямку, розділених між собою горизонтальною розміткою 1.3 Правил дорожнього руху України з боку вул. Академіка Філатова в напрямку вул. Валентини Терешкової; зафіксоване розташування на місці пригоди транспортних засобів автомобіля БМВ 735і державний номер НОМЕР_1 та автомобіля ЗАЗ-968м, державний номер НОМЕР_2 ; описані сліди зіткнення транспортних засобів, складена схема ДТП та вказані інші відомості, необхідні для встановлення обставин ДТП;

- протоколами огляду транспортних засобів від 10.08.2013, якими слідчим, за участю спеціаліста, були оглянуті автомобіль БМВ 735і державний номер НОМЕР_1 та автомобіля ЗАЗ-968м державний номер НОМЕР_2 , вході яких встановлені пошкодження транспортних засобів, оглянуті механізми та їх технічний стан, в ході огляду слідчим вилучені речі, які мають значення для встановлення обставин скоєного ДТП;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.08.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_28 вказав на ОСОБА_22 як на особу, яка після вчинення ДТП 10.08.2013 року вийшов з салону транспортного засобу автомобіль БМВ чорного кольору та викинув з салону склянку;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.08.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_37 вказав на ОСОБА_22 як на особу, яка після вчинення ДТП 10.08.2013 року підійшов до транспортного засобу автомобіль БМВ чорного кольору з розбитою передньою частиною, після чого став щось шукати в салоні, дістав з нього пляшку та викинув за дерево;

- висновками судової автотехнічної експертизи №4543/4544 від 04.09.2013 по дослідженню системи керування та ходової частини автомобілів БМВ 735і державний номер НОМЕР_1 та ЗАЗ-968м державний номер НОМЕР_2 , відповідно до яких ходова частина, рульове керування й гальмова система автомобіля ЗАЗ 968м реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіля BMW 735і реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водіям технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ними напрямку, здійснювати гальмування з відомої їм ефективністю.

При цьому в цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водіїв відведення автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем.

- висновками комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №4545/4873 від 04.09.2013 по дослідженню механізму та обставин зіткнення автомобілів БМВ 735і та ЗАЗ-968м, згідно яких первинний контакт мав місце передньою лівою частиною автомобіля BMW 735і реєстраційний номер НОМЕР_1 з лівою передньою частиною автомобіля ЗАЗ 968м реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Кут між подовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту складав близько 180° який відлічується в плані проти ходу годинникової стрілки від подовжньої осі автомобіля ЗАЗ 968м реєстраційний номер НОМЕР_2 до подовжньої осі автомобіля BMW 735І реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зіткнення транспортних засобів сталося на смузі руху автомобіля ЗАЗ 968м на відстані біля 1,3 м від подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки яка поділяє транспортні потоки.

Після зіткнення автомобіль ЗАЗ 968м реєстраційний номер НОМЕР_3 відкинуло назад (з обертанням його передньої частини проти ходу годинкової стрілки), а автомобіль BMW 735і реєстраційний номер НОМЕР_1 переміщався по ходу розповсюдження сліду юза утвореного його заблокованим переднім лівим колесом.

- висновками судово-автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів №5103 від 17.09.2013, якими встановлено, що з експертної точки зору, водію автомобіля BMW 735і державний номер НОМЕР_1 для забезпечення безпеки руху належало діяти відповідно до вимог дорожньої розмітки 1.3 та пунктів 11.4., 12.1. Правил дорожнього руху, відповідно до яких - забороняється перетинати подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах які мають чотири та більше смуг руху:

- п. 11.4. - на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху сторону дороги;

- п. 12.1. ІПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З експертної точки зору, водій належним чином виконуючи вимоги дорожньої розмітки 1.3 та пунктів 11.4., 12.1. Правил дорожнього руху мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортну пригоду.

Дії водія автомобіля ЗАЗ- 968 М, державний номер НОМЕР_2 по забезпеченню безпеки валися вимогами пункту 12.3. Правил дорожнього руху, згідно и якими у випадку виникнення небезпеки для руху водію належить негайно вжити заходів по зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

З експертної точки зору, водій, належним чином виконуючи вимоги пункту 12.3. Правії і дорожнього руху не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транснортну пригоду.

З технічної точки зору, дії водія автомобіля BMW 735і державний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам дорожньої розмітки 1.3 та пунктів 11.4., 12.1. Правил дорожнього руху;

- протоколом освідування особи від 10.08.2013 року. відповідно до якого, 10.08.2013 року, слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_38 , за участю лікаря ОСОБА_39 , лаборанта ОСОБА_40 та понятих, було проведено освідування ОСОБА_22 на стан сп`яніння, за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_22 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (згідно даних лабораторної діагностики у видихувальному повітрі вміст етилового спирту 0,51 %, вміст у сечі 0,49 %)

- актом судово-медичного дослідження №2727 від 12.08.2013 та висновками судово-медичних експертиз №154-2727 та №155-2727 від 12.09.2013, якими встановлено, що смерть ОСОБА_24 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою грудини, живота і таза у вигляді множинних переломів грудини, правих і лівих ребер, з пошкодженням пристінкової плеври, розривів і забиття легенів, множинних розривів грудного відділу аорти, крововиливи в забрюшинну клітковину і жирові капсули нирок, роздроблення кісток тазу. Зазначені ушкодження заподіяні за короткий проміжок часу, що обчислюється секундами, в результаті впливу тупих предметів, якими могли бути деталі салону автотранспортного засобу, індивідуальні ознаки контактуючої поверхні, яких не відобразилися у виявлених пошкодженнях. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_24 став травматичний шок. При судово-токсикологічному дослідженні крові останнього етиловий спирт не знайдений;

- висновком судово-медичного експерта №2772 від 20.08.2013 встановлено, що при обстеженні ОСОБА_26 виявлена травма нижніх кінцівок у вигляді поверхневого пошкодження лівої великогомілкової кістки з фрагментацією окістя, що ускладнилися розвитком тендінозу, по одній забитій рані у ділянці лівого колінного суглоба та правої гомілки. Виявлені пошкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути деталі салону автотранспортного засобу. Зазначені ушкодження відносяться до легких тілесним ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- висновками судово-медичних експертиз №154-2727 та №155-2727 від 12.09.2013 відповідно до яких, с смерть ОСОБА_24 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою грудини, живота і таза у вигляді множинних переломів грудини, правих і лівих ребер, з пошкодженням пристінкової плеври, розривів і забиття легенів, множинних розривів грудного відділу аорти, крововиливи в зачеревну клітковину і жирові капсули нирок, роздроблення кісток тазу. Зазначені ушкодження заподіяні за короткий проміжок часу, що обчислюється секундами, в результаті впливу тупих предметів, якими могли бути деталі салону автотранспортного засобу, індивідуальні ознаки контактуючої поверхні, яких не відобразилися у виявлених пошкодженнях. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_24 є травматичний шок.

- актом комплексної судово-психіатрічної експертизи №70 від 18.05.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_22 на час вчинення кримінального правопорушення, в якому він звинувачується, не страждав будь-яким хронічним або тимчасовим хворобливим психічним розладом, вродженим розумовим недорозвиненням або придбаним недоумством, розладом зрілої особистості (психопатії), іншим хворобливим розладом психічної діяльності, тому він міг повною мірою усвідомлювати фактичне значення скоєних діянь, віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними.

В даний час ОСОБА_22 також не страждає будь-яким хронічним психічним розладом, вродженим розумовим недорозвиненням або придбаним недоумством, розладом зрілої особистості (психопатії), іншим хворобливим розладом психічної діяльності, тому він здатний повною мірою віддавати звіт у своїх діях і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, і давати про них пояснення. Може постати перед слідством і судом, брати участь в судово-слідчому розгляді. Посилання випробуваного на запам`ятання (амнезію) окремих моментів обставин вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема подій, що передують дорожньо-транспортної пригоди 10.08.2013 року, носять захисно-інсталяційний характер, і не є підставою для діагностики будь-якого патологічного стану. На підставі проведеного комплексного психолого-психіатричного дослідження, з використанням інструментально-діагностичних методів дослідження, на підставі висновку невропатолога можна говорити про те, що перенесені травми голови (2011 год і 2013 рік) не спричинили в подальшому у ОСОБА_22 будь-яких значущих порушень у психічній діяльності, не привели до розвитку хворобливого психічного розладу, тому не чинили істотного впливу на його психічний і психологічний стан в досліджуваний у справі період часу. У застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Допитаний з обставин проведення судової експертизи експерт ОСОБА_41 підтвердив зроблені ним висновки, пояснив обґрунтування прийнятих висновків, надав пояснення про методику проведення експертного дослідження, відповів на запитання учасників судового засідання.

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.Аналізуючи показання потерпілого та свідків обвинувачення, суд визнає їх логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Під час розгляду кримінального провадження у суді, обвинувачений ОСОБА_22 та його захисник заперечували перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ДТП, просили визнати надані прокурором докази: протокол освідування особи від 10.08.2013 року, висновок лікаря нарколога Одеського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_42 про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10.08.2013 та акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння №001659 від 10.08.2013 недопустимими доказами пославшись на наступне.

Згідно ч.3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 КПК України, зі змісту якої випливає, що слідчим чи прокурором може бути здійснено освідування лише підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет. Освідування осіб які не мають статусу у кримінальному провадженні КПК України не передбачено.

Пред`явлення підозри ОСОБА_22 та його допит у якості підозрюваного проведено 10.08.2013 о 16:45, тобто після відбирання зразків біологічного середовища та експертних досліджень. На момент відібрання у ОСОБА_22 біологічних зразків для експертизи 10.08.2013 о 15:15, він не мав жодного процесуального статусу та не був ознайомлювали з правами та обов`язками підозрюваного, потерпілого, свідка.

На час проведення слідчої дії будь-які права йому не роз`яснювались та взагалі з постановою про призначення освідування його ніхто не ознайомлював, про що свідчить відсутність у постанові про призначення його підпису, що передбачено ч.3 ст. 241 КПК України. Таким чином, слідчий позбавив ОСОБА_22 права відмовитись від проходження освідування, призначеного з порушенням норм кримінального процесуального кодексу, скористуватися правовою допомогою адвоката або послуг захисника, у зв`язку з чим, було істотне порушено його право на захист, передбачене ст.ст. 59, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 20,48 КПК України.

З складеним слідчим протоколом освідування від 10.08.2013 обвинуваченого ознайомлено не було, про що свідчить відсутність його підпису.

У вказаному протоколі освідування не зазначена повна адреса проживання або реєстрація, не відображено по яких документах встановлювалися особи понятих. Ця обставина в подальшому порушила його права на захист, в зв`язку з немождивістю виклику понятих, та допиту їх у судовому засіданні в якості свідків, для перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Під час освідування слідчим, лікарем ОСОБА_43 проведено медичний огляд обвинуваченого за правилами, визначеними «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», та наказу Управління охорони здоров`я та медицини катастроф облдержадміністрації від 18.12.2009 №618 «Про провадження в лікувально- профілактичних закладах області наказу МВС та МОЗ України від 09.09.2009 року №400/666 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція). На думку сторони захисту, зазначений огляд було проведено лікарем безпідставно, з суттєвими та грубими порушеннями процедури, встановленої чинним законодавством. Висновки, зроблені за результатами незаконого огляду не відповідають обставинам справи, спотворюють факти, завдають шкоду правам та інтересам обвинуваченого.

Так, у порушення п.п. 1.6,1.7, 2.8, 2.9, Інструкції, ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, лікар ОСОБА_44 не мав право проводити такий огляд, оскільки обвинуваченого направлено не уповноваженою на це особою та не за встановленою формою направлення. Також грубим порушенням вимог п.п.2.8, 2.9 Інструкції та п.7 Порядку та ст.. 266 КУпроАП є проведення медичного огляду 10.08.2013 лише о 15.15 год., коли ДТП, згідно супровідного листа слідчого акту та висновку лікаря журналів реєстрації Одеського обласного наркологічного диспансеру, скоєно о 6:30, після спливу більш ніж 8 годин з моменту виявлення підстав для проведення.

При дослідженні біологічної середи лікарем не було враховано, що при ЧМТ згідно медичним дослідженням сповільнюються метаболічні процеси, обмін речовин, кровообіг та дихання, а отже і виведення алкоголю з організму, у зв`язку з чим, можливість вирішення питання про перебування в стані алкогольного оп`яніння саме під час ДТП була можлива лише в ході проведення відповідної експертизи, з попереднім відібранням зразків біологічного середовища.

Крім того, лікарем допущенні порушення Інструкції та Законів України під час проведення медичного обстеження ОСОБА_22 , а саме: п. 18 (не проведено повторне обстеження через 20 хвилин), не зазначено та не надано останній час колібровки приладу Drager "Alcotest 6810 та інтервали технічного обслуговування; під час проведення огляду лікарем не було ознайомлено обвинуваченого із порядком застосування спеціального технічного засобу, із свідоцтвами про його державну реєстрацію та повірку. Спеціальний технічний засіб Drager "Alcotest 6810" та Хроматограф типу ЛXM-80, який використовувався лікарем для визначення стану сп`яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

За правилами, зазначеними в п.3.10. ч.3 Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Зразки сечі не були відібрані у дві окремі ємності та не були перевірені більш досконалим методом до винесення кінцевого висновку як це вказано в інструкції для виявлення ознак сп`яніння.

Також, згідно п 3.16 ч. 3 Інструкції Висновок щодо результатів медичного огляду, видається на підставі акту медичного огляду.

Допущена фальсифікація при складанні висновку, зокрема: висновок складено 10.08.2013, в який вписані результати лабораторних тестів та поставлений діагноз «В моче психотропних веществ не обнаружено 12.08.203 №582; акт №001659 підписаний лікарем наркологом лише 14.08.2013, в той час коли висновок був підписаний ще 10.08.2013.

Згідно вимог Інструкції висновок не може бути складений раніше ніж були готові лабораторні дослідження. У порушені п. 3.16 Інструкції лікар ОСОБА_45 , не маючи ще результати сечі ОСОБА_22 виніс завчасний висновок та зазначив, діагноз «алкогольне сп`яніння».

Згідно п 3.22 ч 3 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Обвинувачений також вказав, що відповідно до ст. 241 КПК України освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет. Освідування, як слідча дія, не передбачає і не може передбачати будь-які дослідження над людиною. Освідуванням тіла людини можливо виявити лише зовнішні ознаки, а не внутрішні властивості, стани організму, що потребує спеціального дослідження.

Як вбачається з ч. 2 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України. Така слідча дія як проведення огляду на стан сп`яніння відсутня у КПК України.

Надаючи правову оцінку аргументам сторони захисту про визнання недопустимим доказом протокола освідування особи від 10.08.2013 року, висновку лікаря нарколога Одеського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_42 про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10.08.2013 та акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння №001659 від 10.08.2013, суд частково погоджується з цими доводами. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 241 КПК України, слідчий, прокурор дійсно має право здійснювати освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря.

Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово.

Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Особі, освідування якої проводилося примусово, надається копія протоколу освідування.

Аналізуючи вказані положення процесуального закону, суд вважає, що дійсно, вказана норма, як і інші положення процесуального законодавства не містять чітко визначених правил, які надають можливість слідчому (прокурору) здійснити освідування особи на стан алкогольного сп`яніння в рамках кримінального провадження, відносно особи з невизначеним статусом. Разом із цим, за глибоким переконанням суду, такий огляд особи, учасника ДТП, обов`язково повинен бути проведений слідчим (прокурором) для встановлення обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, а особливо у випадках з тяжкими наслідками у вигляді смерті особи. На думку суду, спосіб, у який відбулося проведення освідування ОСОБА_22 на стан алкогольного сп`янінння, який був обраний прокурором та слідчим, є найбільш ефективним, з процесуальної точки зору, для встановлення стану учасника дорожньо-транспортної пригоди. При цьому суд не надає оцінку, як самостійному доказу, висновку лікаря нарколога Одеського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_42 про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10.08.2013, оскільки сприймає його лише як додаток до протоколу освідування ОСОБА_22 , та з цих причин суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість цього висновку.

Відповідно до ст. 6. КПК України, слідчий чи прокурор, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, мають право застосовати загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Аналізуючи порядок призначення освідування ОСОБА_22 , визначений в постанові прокурора від 10.08.2013 року та зміст протоколу освідуваня ОСОБА_22 від 10.08.2013, суд не вбачає при прийнятті рішення прокурором і проведенні слідчої дії слідчим будь-яких суттєвих порушень засад кримінального судочинства, визначених у ст. 7 КПК України.
Оцінюючи інші доводи сторони захисту суд, перед усім, враховує, що проведення освідування ОСОБА_22 безпосередньо після ДТП не відбулося не вини слідчого чи прокурора, а з вини самого обвинуваченого, який зник з місця пригоди. При ознайомлені з висновком результатів медичного огляду, а також протягом досудового слідства ОСОБА_22 ніяких заперечень проти висновків лікаря не надавав, будь-яких клопотань з цього приводу не заявляв. Що стосується посилань обвинуваченого про порушення його права на захист при проведення освідування, суд також відноситься до цих заперечень обвинуваченого критично, оскільки ОСОБА_22 про надання йому захисника при проведенні вказаної процесуальної дії з відповідною заявою не звертався, таке освідування було проведено за добровільною згодою самого ОСОБА_22 і він, як особа яка має вищу юридичну освіту і особа, яка є атестованим працівником органів прокуратури, мав можливість відмовитись від такого освідування чи надати свої заперечення за результатами його проведення.

Положення ст. 87 КПК України визначають критерії, наявність яких зобов`язує суд визнати докази недопустимими, а саме: недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Враховуючи, що судом, під час дослідження протокола освідування особи від 10.08.2013 року не встановлені вищевикладені ознаки недопустимості цього доказу, суд визнає цей протокол у якості допустимого доказу перебування ОСОБА_22 в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про встановлення факту перебування ОСОБА_22 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, суд виходить з наступного.

Як вбачається з вимог п. 2.10. пп. «є» Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). На переконання суду, вказані обмеження були спеціально закладені законодавцем до Правил дорожнього руху з метою запобігання уникненню відповідальності учасниками дорожнього руху за управління транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та з метою об`єктивності встановлення обставин ДТП. В даному випадку, ОСОБА_22 , будучи особою, яка у встановленому порядку отримала право на керування транспортними засобами після здачі відповідних екзаменів, будучі обізнаним у наявності вищевикладених вимог, які пред`являются до водія транспортного засобу Правилами дорожнього руху, навмисно залишив місце дорожньо транспортної пригоди, позбавивши уповноважених осіб своєчасно, у встановленому порядку, провести огляд на стан сп`яніння, після чого, за поясненнями самого ОСОБА_22 і свідка ОСОБА_25 , в порушення вищеперелічених вимог, вжив лікарські препарати виготовлені на основі алкоголю. З огляду на вказані свідчення про обставини вживання ОСОБА_22 алкоголю, які суд розглядає у сукупністю з свідченнями інших свідків про поведінку обвинуваченого безпосередньо після вчинення ДТП та результатами освідування ОСОБА_22 , суд, не маючи у цьому будь-яких сумнівів, приходить до висновку про доведеність у суді факту перебування обвинуваченого під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Дії ОСОБА_22 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_26 , який визнаний цивільнім позивачем, заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_22 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 133 гривень, відшкодування компенсації моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень та судових витрат у сумі 4 000 гривень

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що до теперішнього часу ОСОБА_22 не визнає свою вину, не відшкодував шкоди, заподіяної ним потерпілим, більше того, намагається уникнути відповідальності. Позивач вважає, що моральні страждання, причинені йому та його сім`ї даним злочином є найбільш глибокими. Тож при скоєнні злочину еквівалент завданої шкоди значно більший ніж за шкоду, завдану під час цивільно- правових відносин.

Позивач наголошує, що в даному випадку моральна шкода після нанесення, по суті є непоправною і не може бути відшкодована в повній мірі. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати ач змушений був бачити, як його батько, отримавши тілесні ушкодження, не сумісні з життям, вмирає у нього на очах.

Водночас, згідно висновків судово-медичної експертизи №2772 від 20.08.2013р., при обстеженні ОСОБА_26 виявлені травми нижніх кінцівок у вигляді поверхневого пошкодження лівої великогомілкової кістки з фрагментацією окістя, що ускладнилися розвитком тендінозу, а також по одній забитій рані у ділянці лівого колінного суглоба та правої гомілки, тому позивач був неспроможний самостійно доглядати за собою, та потребував допомоги членів своєї родини. Позивачу було призначено курс амбулаторного лікування. Серед того висновками обстеження ехоскопії колінного суглоба від 19.09.2013р. було встановлено, що у позивача є ускладнення та ознаки поверхневого ушкодження горбистості великогомілкової кістки з фрагментацією окістя. Тендіноз.

Сума матеріальних витрат на медикаменти згідно підтверджуючих документів становить 133 гривні.

Оскільки позивач не є фахівцем в області права він розумів, що без правової допомоги йому не вдасться самостійно захистити свої порушені права в даному випадку, тому він був вимушений звернутися до адвоката за правовою допомогою. Послуги, надані адвокатом, коштували 4 000 гривень, що є судовими витратами, понесеними з його боку внаслідок ДТП.

Цивільний відповідач ОСОБА_22 суму позовних вимог ОСОБА_26 про відшкодування матеріальної шкоди і суму судових витрат визнав повністю, вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково, вважаючи ці вимоги завищеними.

Крім того, потерпілою ОСОБА_46 , яка визнана цивільнім позивачем, заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_22 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 428 гривень 03 коп., відшкодування компенсації моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень та судових витрат у сумі 4 000 гривень

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що сума матеріальних витрат, пов`язаних з ритуальними послугами та похованням ОСОБА_23 , становить 10 428, 03 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями.

Злочинні дії ОСОБА_22 заподіяли найтяжчої моральної шкоди ОСОБА_47 , що полягають у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її родини.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивач просила визначити з урахуванням характеру правопрушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Окрім того, внаслідок ДТП змінився нормальний уклад життя позивача, тому що тривалий час, вона допомагала своєму брату ОСОБА_26 , який був неспроможний самостійно у повній мірі доглядати за собою.

На думку позивача, тривала емоційна напруга і душевна травма через загибель батька та страждання брата, тривалий судовий розгляд кримінального провадження, висвітлюють яку моральну шкоду було її спричинено та який стрес вона переживає.

Крім того, оскільки позивач не є фахівцем в області права, вона розуміла, що без правової допомоги їй не вдасться самостійно захистити свої порушені права в даному випадку врна була вимушена звернутися до адвоката за правовою допомогою. Юридичні послуги адвоката коштували 4 000 гривень, що також є витратами з її боку.

Під час судового засідання було встановлено факт смерті позивача ОСОБА_48 та судом було задоволено клопотання про переуступку права підтримувати цивільний позов спадкоємцем ОСОБА_49 .

Цивільний відповідач ОСОБА_22 суму позовних вимог ОСОБА_50 про відшкодування матеріальної шкоди і суму судових витрат визнав повністю, вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково, вважаючи ці вимоги завищеними.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_26 та ОСОБА_51 доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.

Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідача сум, затрачених позивачем ОСОБА_26 на лікування, а ОСОБА_46 на поховання, суд виходить з наявних у матеріалах провадження доказів (платіжних документів), які підтверджують факт сплати позивачами певних сум, пов`язаних з лікуванням тілесних ушкоджень, які малися у ОСОБА_26 та сум, пов`язаних з похованням ОСОБА_23 .

З врахуванням того, що позивачами надані до суду достатні докази, які підтверджують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, враховуючи позицію цивільного позивача, який не заперечував проти задоволення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_26 та ОСОБА_50 в цієї частині позову повністю.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачами моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні моральної шкоди злочинними діями ОСОБА_26 та ОСОБА_51 доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, майновий стан відповідача, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, враховує ступень працездатності відповідача ( ОСОБА_22 є інвалідом 2 групи), ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_26 про стягнення з ОСОБА_22 задовольнити частково.

Разом із цим, враховуючи положення ст. 512 ЦК України, відповідно до яких заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, невідривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема, у обов`язках по відшкодуванні шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я чи смертю, суд не знаходить підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_50 в частині стягнення з ОСОБА_22 компенсації за моральну шкоду, спричинену внаслідок ушкодження здоров`я ОСОБА_26 та смерті ОСОБА_23 .

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_26 до ОСОБА_22 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_26 суму в розмірі 133 гривні у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 125 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідача суму, сплачену ОСОБА_26 за юридичну допомогу в розмірі 4 000 гривень. Суд також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_52 суму в розмірі 10 428 гривні 07 коп. у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 4 000 гривень, сплачену за юридичну допомогу. В задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_52 компенсації за спричинену моральну шкоду суд вважає за необхідне відмовити.

Розподіл судових витрат, пов`язаних з витратами за проведення судових експертиз, суд вирішує відповідно до положень ст. 124 КПК України, і вважає за необхідне стягнути ці витрати з обвинуваченого.

При вирішенні питання щодо речових доказів, суд враховує положення ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_22 , до набрання вироком законної сили, запобіжний заход у вигляді домашнього арешту.

При призначенні ОСОБА_22 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_22 суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_22 , до кримінальної відповідальності притягується вперше, є інвалідом 2 групи, має на утриманні двох малолітніх дітей, враховує позитивні дані, які характеризують його за останнім місцем роботи.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_22 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи відсутність пом`якшуючих вину обставин та наявність обставини, що обтяжує покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити ОСОБА_22 покарання в вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

При цьому, суд вважає за необхідне призначати ОСОБА_22 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений вчинив злочин внаслідок грубого нехтування правилами дорожнього руху при обтяжуючих обставинах.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_21 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді трьох років і шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_21 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22 годин до 06 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_16 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного взяття ОСОБА_16 під варту.

Судові витрати у сумі 2 692 гривні 80 коп., пов`язані з проведенням судових експертиз, стягнути з ОСОБА_16 на користь держави.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_53 до ОСОБА_16 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_21 на користь ОСОБА_54 суму в розмірі 133 гривні у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 125 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду, суму у розмірі 4 000 гривень у якості компенсацію за юридичну допомогу.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_55 до ОСОБА_56 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_21 на користь ОСОБА_57 (правонаступника) суму в розмірі 10 428 гривні 07 коп. у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 4 000 гривень, сплачену за юридичну допомогу. В задоволенні стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду відмовити.

Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Малиновського районного суду міста Одеси від 14.09.2013 року на транспортні засоби БМВ 735і державний номер НОМЕР_1 та ЗАЗ-968м державний номер НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung», мобільного оператора «Intertelecom»; пластикове посвідчення працівника прокуратури України № 016019, видане 08.04.2013 року на ім`я старшого прокурора прокуратури Київського району м. Одеси ОСОБА_22 , у шкіряній обкладинці з надписом «Прокуратура України», в якій також знаходиться пластикова службова перепустка №0225 до приміщення прокуратури Одеської області; пляшку вина ігристого «Cricova» 750 мл; пластикову пляшку води «Поляна квасова», ємністю 1,5 літра та пластикову пляшку води «Моршинська», ємністю 0,5 літра; файл формату А4 з бланками прокуратури Київського району м. Одеси; паспорт громадянина СРСР на ім`я ОСОБА_58 , 1938 року народження; три ключі та брелок сигналізації на металевому кільці; резиновий чохол чорного кольору; мобільний телефон «Нокиа-8600» та пластикову сім-карту мобільного оператора «Київстар»; технічний паспорт на автомобіль БМВ 735і, державний номер НОМЕР_1 ; сліди пальців рук, які було вилучено з поверхні автомобілю (усього 11 слідів пальців рук); сліди пальців рук з поверхні передньої лівої та передньої право дверей автомобілю (усього 7 слідів пальців рук) скасувати.

Вказані речі та документи, які визнані речовими доказами, повернути за належністю їх власникам, крім слідів пальців рук (усього 18 одиниць), які належить зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_59