пр. № 1-в/759/64/18
ун. № 759/4721/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
засудженої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву засудженої ОСОБА_6 про звільнення її від відбування покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

встановив:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява засудженої ОСОБА_6 про застосування до неї пункт «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В обґрунтування заявленого заявник зазначає, що засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року за ч. 2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Засуджена просить застосувати до неї пункт «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона є матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2005 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримала заяву та просила суд її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення заяви.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням звільнена з іспитовим строком 2 роки.
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу, ОСОБА_6 була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО і її було взято під варту в залі суду і строк відбування покарання рахується з 04.08.2016 року. Зазначений вирок набрав законної сили 04.01.2017 року.
Як встановлено ст. 85 Кримінального кодексу України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень /ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1" title="КОНСТИТУЦІЯ УКРАЇНИ; нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28.06.1996">Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Відповідно до ст. 4Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначених у статті 1 цього Закону, засудженні за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно до п. «а» ст.9Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинили умисний злочин.
Стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 є матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2005 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.27).
Також судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі, на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» відбула 1 рік 1 місяць 3 дні із призначеного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, а відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі підлягають особи, які зазначені у статті 1 цього Закону, якщо вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 була засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року її було засуджено за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Таким чином, ОСОБА_6 вчинила новий злочин до повного відбуття покарання, що відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» позбавляє її права на амністію за законом 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_6 не може бути застосовано п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з цим у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 про звільнення її від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» необхідно відмовити.
Керуючись ст.85 КК України, ст. ст. 537, 539, 369 КПК України, ст. 154 КВК України, ст.ст.1,2,4,9,10 Закону України "Про амністію у 2016 році"

ухвалив:

У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 про звільнення її від відбування покарання на підставі пункту «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1