Справа № 159/5079/17 Провадження №11-кп/773/293/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 186, ч.3 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2018 року,
В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ковеля Волинської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,
засуджено за:
-за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік,
-за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років,
- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці з конфіскацією майна, належного йому на праві приватної власності.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 16 листопада 2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 16 листопада 2017 року до дня набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати в сумі 742 гривні 20 коп. за проведення судової дактилоскопічної експертизи.
Скасовано арешт, накладений на вилучені під час проведення огляду місця події за адресою розташування магазину «Продукти» на вул. Я. Мудрого, 4, в м. Ковелі сліди рук, пакет чорного кольору, та вилучені під час проведення огляду місця події за адресою пров. Лермонтова, навпроти буд.26, в м. Ковелі викрутку з рукояткою зеленого кольору, належну ОСОБА_7 .
В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він в період з 30.05.2017 року до 14.06.2017 року, перебуваючи на вул. Косачів, 15/6, у м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, таємно викрав банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, яка належить ОСОБА_9 .
В період з 30.05.2017 року до 14.06.2017 року, він, діючи умисно, володіючи інформацією про пін-код, скориставшись банкоматом ПАТ КБ «Приватбанк», шо на вул. Косачів, 8, у м. Ковелі, здійснив операцію зняття коштів із викраденої банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 на суму 6600 грн., чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, в період з 18.07.2017 року до 01.09.2017 року ОСОБА_7 , діючи умисно, через вікно проник до будинку на АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав 800 доларів США, що на момент вчинення злочину становить 20768 грн.; 1000 євро, що на момент вчинення злочину становить 29760 грн.; 70 польських злотих, що на момент вчинення злочину становить 494,90 грн.; жіночу каблучку, виготовлену із золота 585 проби, декоровану камінцем «Гранат», вагою 2,5 гр., вартістю 2547,50 грн.; жіночу каблучку, виготовлену із золота 585 проби, декоровану камінцями «Цирконій», вагою 6,85 гр., вартістю 6980,15 грн.; жіночу каблучку з декором у вигляді двох сфер, вагою 2,5 гр., вартістю 2547,50 грн., чим завдав чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 63098,05 грн.
В період з 05.08.2017 року до 01.09.2017 року він, діючи умисно, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав ноутбук марки «Леново» (серійний номер w.b.12107362) в сумці бордового кольору разом із зарядним пристроєм, загальною вартістю 8000 грн.; 500 євро, що на момент вчинення злочину становить 15 350 грн.; кулон іконку, виготовлену із золота 585 проби, із зображенням "Божої Матері", вагою 1,44 гр., вартістю 1503,36 грн.; булавку, декоровану камінцями "Цирконій", виготовлену із золота 585 проби, вагою 0,8 гр., вартістю 835,20 грн.; жіночу каблучку, виготовлену із золота 585 проби, 18 розміру, вагою 6,85 гр., з камінцем рожевого кольору «Рубін», вагою 6,36 гр., вартістю 6639,84 грн.; чоловічу каблучку, виготовлену із золота 750 проби, вагою 5,52 гр., з чорним каменем, на якому зображена Нефертіті, вартістю 5762,88 грн.; пульт до телевізора "LG" в корпусі сірого кольору, вартістю 200 грн.; ТВ-тюнер у корпусі чорного кольору, вартістю 560 грн.; новий пилосос у корпусі сірого кольору із зеленими вставками, вартістю 3500 грн., чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 42351,28 грн.
Крім цього, 15 листопада 2017 року близько 14 год. 52 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проник до приміщення магазину «Продукти», що на вул. Я. Мудрого, 4, у м. Ковелі, діючи умисно, повторно, відкрито викрав у продавця магазину ОСОБА_10 продукти харчування, а саме: сир твердий марки «Клуб сиру», вагою 180 гр., вартістю 27,75 грн.; плавлений сир «Янтар», вартістю 13,50 грн.; сметану «Селянська 20%», вартістю 26 грн.; сирки глазуровані торгової марки «Чудо» у кількості 3 штуки, загальною вартістю 21,75 грн.; приправу «Мівіна Грибна», вартістю 6,50 грн.; одну буханку хліба «Ковельський», вартістю 7,5 грн.; банани, вагою 0,815 кг., загальною вартістю 23,63 грн.; пакет чорного кольору марки «QualityFood», вартістю 1 грн., які остання передала ОСОБА_7 як придбаний товар, спричинивши власнику магазину ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 127,63 грн.
Він же 15 листопада 2017 року близько 14 год. 54 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_3 , де здійснив напад на продавця ОСОБА_10 шляхом використання викрутки, яку приклав до живота потерпілої, словесно виразив погрозу застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, яку потерпіла сприйняла як реальну, після чого пройшов за прилавок вказаного магазину, звідки відкрито викрав з касового апарату 840 грн., спричинивши власнику магазину ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 840 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду, захисник оскаржує його з мотивів невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено кваліфікуючу ознаку вчинених правопорушень проникнення у житло, інше приміщення чи сховище, оскільки умисел її підзахисного був направлений лише на відкрите викрадення чужого майна, а подолання перешкод для проникнення до приміщення не передбачалося. Стверджує, що факт здійснення обвинуваченим нападу на продавця ОСОБА_10 шляхом використання викрутки, яку приклав до живота потерпілої, словесно виразив погрозу застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, яку потерпіла сприйняла як реальну, не підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні. З огляду на наведене просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання, наближене до мінімальної межі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 94 КПК України, суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку апеляційного суду, вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), таємному викраденні чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно, та викраденні офіційного документу, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується органами досудового розслідування у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із проникненням до приміщення, вчиненому повторно, та нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання). Суд також повинен з`ясувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні (п.п. 9, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності»).

Таким чином, з фабули інкримінованого обвинувачення згідно обвинувального акту та зі встановленого судом першої інстанції доведеного обвинувачення вбачається наявність у діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в приміщення магазину. Маючи умисел на вчинення даного злочину, ОСОБА_7 заходив в магазин вже не як добросовісний покупець, а з метою вчинення розбійного нападу.

Тому, на думку апеляційного суду, посилання апелянта на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого є необґрунтованими.

Допитана у суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 ствердила, що, в магазин зайшов ОСОБА_7 та пробувши там близько 1-2 хв., вийшов з магазину. Через 5-10 хвилин він же повернувся в магазин, прочекавши близько п`яти хвилин, почав замовляти продукти харчування на суму 130 грн., яку він мав сплатити. Після цього, ОСОБА_7 взяв пакет з продуктами та вийшов з магазину, не розплатившись. Вона вирішила вийти за ним на вулицю, однак не встигла, оскільки він за декілька секунд повернувся в магазин.
Коли ОСОБА_7 в черговий раз зайшов до магазину, був з капюшоном на голові, сказав: «Давай касу!» та приставив до її живота блискучий предмет, зовні схожий на ніж, рукоятка якого мала зелений колір, повторяючи «Давай касу, бо випущу кишки!». Внаслідок чого вона дуже злякалась за своє життя та здоров`я, а тому стояла мовчки, а він почав забирати касу, де зберігались грошові кошти.
Показання потерпілої стверджується протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 15.11.2017 року, протоколом огляду місця події від 15.11.2017 року, протоколом огляду речей від 16.11.2017 року та постановою про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 16.11.2017 року та відеозаписом камери зовнішнього спостереження, що розташована в магазині «Продукти», який міститься на оптичному диску.
З огляду на наведене, доводи сторони захисту про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України є безпідставними і, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання вказаних вимог закону місцевий суд дотримався.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді