Судді Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні № 51 6355 ск18.
4 липня 2018 року колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду було розглянуто касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанціїна ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 та постановлено ухвалу, якою прокурору відмовлено у відкритті касаційного провадження через відсутність підстав для її задоволення. При цьому колегія суддів в ухвалі зазначила про те, що прокурор у своїй скарзі не навів переконливих доводів, про істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону.На думку суддів, змінюючи юридичне обґрунтування призначення покарання апеляційний суд не погіршив становище засудженого ОСОБА_2 , а тому підстав для ухвалення нового вироку у суду апеляційної інстанції виходячи із змісту вимог ст. 420 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), не було.
Не погоджуючись з таким рішенням колегії суддів, висловлюю окрему думку з таких підстав.
Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 грудня 2017 року ОСОБА_2 засуджений:
за ч. 1 ст. 383Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
ч. 1 ст. 384 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.
Відповідно дост. 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених пунктами1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК.
Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_2 від відбування покарання звільнено.
4 січня 2018 року ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області виправлено описку у резолютивній частині вироку та зазначено про визначення йому остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань призначених за кожний злочин.
В апеляційній скарзі прокурор просив суд вказані судові рішення скасувати та ухвалити новий вирок, яким на підставі ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.
При перегляді справи Апеляційний суд Херсонської області задовольнив скаргу прокурора частково, ухвалою від 26 лютого 2018 року вирок районного суду в частині призначеного покарання змінив, замість застосованого судом принципу визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим застосував принцип часткового складання покарань.
Одночасно апеляційний суд скасував і ухвалу районного суду від 4 січня 2018 року про виправлення описки у резолютивній частині вироку.
Таким чином, скасувавши вказану ухвалу про виправлення описки суд апеляційної інстанції тим самим визнав, що остаточне покарання засудженому районним судом було визначено неправильно, оскільки при застосуванні принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим його розмір не міг перевищувати одного року обмеження волі.
Визначивши ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань остаточне покарання у виді одного року двох місяців обмеження волі апеляційний суд у такий спосіб погіршив становище засудженого, оскільки застосував більш суворий принцип остаточного визначення покарання.
За таких обставин виходячи із змісту п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК апеляційний суд повинен був постановити вирок, а не ухвалу.
З огляду на викладене та зміст доводів прокурора наведених у касаційній скарзі вважаю, що матеріали скарги містять достатні підстави для відкриття касаційного провадження.
4 липня 2018 року

Суддя ОСОБА_1