УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 137/1610/16-к
провадження № 51-1390ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 червня 2018 року в межах кримінального провадження в межах кримінального провадження № 0000214 за обвинувачення
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Слобідка Калинівського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК.
Суть питання
За вироком Літинського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 384 КК до покарання у виді арешту на строк 2 місяці.
Не погоджуючись з вказаним вироком місцевого суду ОСОБА_4 оскаржив його до апеляційного суду.
Апеляційний суд Вінницької області ухвалою від 14 червня 2018 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 , оскільки її подала особа, яка не мала права подавати апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, обмежився лише формальною вказівкою щодо незаконності зазначеного судового рішення.
При цьому, скаржник не зазначає, яких саме порушень, на його думку, допустився суд апеляційної інстанцій, повертаючи його апеляційну скаргу, не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали, та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом та ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 393, 399, 412, 419 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку з цим, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3