Постанова
Іменем України

02 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 611/507/16-к
провадження № 51-1121 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Барвінівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Поділля, Барвінівського району Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Барвінівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбутого покарання строк перебування ОСОБА_7 під вартою, вирішено питання щодо повернення суми застави заставодавцю та знято арешт з автомобіля ВАЗ 2172, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і повернуто його власнику.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 01 травня 2016 року, приблизно о 20.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати транспортними засобами, керуючи автомобілем ВАЗ-2172, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі зі сторони с. Архангілівка, Барвінівського району Харківської області в напрямку с. Подолівка, де порушив вимоги п. п. 1.5, 12.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились на лівому узбіччі по ходу його руху. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер на місці, потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження та потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити постановлені відносно ОСОБА_7 судові рішення в частині призначеного покарання, звільнивши останнього від його відбування з випробуванням. Вважає, що суд при призначенні засудженому покарання не врахував належним чином всіх даних про його особу, визнання вини, щирого каяття у скоєному, повного відшкодування заподіяної потерпілим шкоди та їх позиції з приводу призначеного покарання. Зазначає, що з огляду на всі обставини, які пом`якшують покарання, а також позицію потерпілих у справі, у яких ОСОБА_7 просив вибачення та які не просили позбавляти волі засудженого, у суду є достатньо підстав для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Під час касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримав подану ним касаційну скаргу та просив пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання. Крім того, надав суду касаційної інстанції заяви потерпілих про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_7 .
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор вважала за необхідне касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, врахував усі обставини справи, в тому числі і тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, наслідком яких стала загибель однієї людини та отримання тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості іншими, дані про особу винного, який раніше не судимий, злочин вчинив вперше та з необережності, позитивно характеризується за місцем проживання і навчання, на спеціальних обліках не перебуває.
Суд обґрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При обранні виду та розміру покарання взято також до уваги і те, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія.
Врахувавши всі зазначені обставини, в тому числі і ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши ОСОБА_7 покарання у мінімальних межах санкції статті інкримінованого злочину.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, з огляду також на наслідки, які настали, є обґрунтованим, законним, справедливим та сприятиме перевихованню засудженого і попередженню вчинення ним нових злочинів.
З урахуванням зазначеного, підстав для задоволення скарги захисника про пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Усі наведені захисником в апеляції доводи, які за своїм змістом, аналогічні доводам його касаційної скарги, належним чином перевірені судом апеляційної інстанції.
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляції сторони захисту ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для зміни оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційних вимог захисника немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Барвінівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3