Провадження № 1-кс/161/6187/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 25 липня 2018 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на:

-квартиру АДРЕСА_1 , яка у формі приватної спільної часткової власності (частка власності ) належить ОСОБА_4 . Загальна площа квартири 44,97 кв. м., житлова площа квартири 30,40 кв. м.

-квартиру АДРЕСА_2 , яка у формі приватної суспільної сумісної власності (частка власності 1) належить ОСОБА_4 . Загальна площа квартири 52,7 кв. м., житлова площа квартири 31,1 кв. м.

Клопотання мотивує тим, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001275 від 05.04.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, у якому 27.06.2018 повідомлено про підозру ОСОБА_4 . Оскільки санкція ч.2 ст. 187 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому з метою його забезпечення, слідчий, за погодженням із прокурором, просить накласти арешт на вищевказане майно.

На підставі вимог ч.2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання проводиться без повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 , прокурор не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання. До суду подали заяви, в яких клопотання підтримали із підстав зазначених у ньому та просили суд його задоволити, а судове засідання проводити у їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обовязковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оскільки учасники судового розгляду не прибули, суд розглянув клопотання без застосування технічних засобів фіксації судового розгляду.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених уст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані докази, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Зважаючи на те, що слідчий, за погодженням із прокурором, просить накласти арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_4 , останньому у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, санкція вказаної статті передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому з врахуванням зазначеного, слідчий суддя дійшов висновку, що на підставі п.3 ч.2, ч.5 ст.170 КПК України клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Керуючись ст.170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на:

-квартиру АДРЕСА_1 , яка у формі приватної спільної часткової власності (частка власності ) належить ОСОБА_4 . Загальна площа квартири 44,97 кв. м., житлова площа квартири 30,40 кв. м.

-квартиру АДРЕСА_2 , яка у формі приватної суспільної сумісної власності (частка власності 1) належить ОСОБА_4 . Загальна площа квартири 52,7 кв. м., житлова площа квартири 31,1 кв. м.

Згідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На підставі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя