УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1183/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
04 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки "DAF XF" реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду першої інстанції про те, що всі необхідні слідчі дії виконані є помилковими. Так, в ході проведення огляду автомобіля слідчим було вилучено сліди папілярних візерунків пальців рук, однак на момент розгляду клопотання про арешт майна в суді, слідчим ще не було подано клопотання про проведення експертизи. Крім того, після розгляду клопотання процесуальним керівником були надані вказівки щодо встановлення інших слідів злочину на транспортному засобі. Вказує, що без накладення арешту на вказане майно не можливо провести всі слідчі дії для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Вважає, що з метою запобігання приховуванню, зникненню чи передачі, а також знищення слідів самого злочину, у слідчого судді були підстави для накладення арешту на транспортний засіб. Посилається на те, що повний текст ухвали надійшов до прокуратури лише 18.06.2018 року, тому вважає строк на її оскарження пропущеним з поважних причин.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий Радомишльського ВП ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в період часу з 12.06.2018 року по 13.06.2018 року невстановлена особа, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території Радомишльського району Житомирської області, вчинила крадіжку грошей в сумі 12 000,00 гривень з салону автомобіля марки "DAF XF" реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим заподіяла ОСОБА_10 матеріальної шкоди.
13.06.2018р. під час проведення огляду місця події було зафіксовано пошкодження замкового отвору правої пасажирської дверці, що дає підстави вважати, що невстановлена особа проникала в автомобіль марки "DAF XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , через вказане місце, залишивши на ньому сліди вчинення кримінального правопорушення.
В ході проведення досудового розслідування вилучений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 визнані речовим доказом згідно ст.100 КПК України.
Крім того, постановою слідчого СВ Радомишльського ВП ОСОБА_8 , ОСОБА_10 визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Виходячи зі змісту порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року №1104, речові докази можуть бути передані на відповідальне зберігання виключно власнику, або спеціалізованій установі, в даному випадку власником автомобіля марки "DAF XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_11 , що усуває можливість повернення зазначеного автомобіля ОСОБА_10 , тому слідчий, з метою запобігання можливості відчуження, знищення або втрати слідів, які вказують на наявність ознак злочину та допоможуть встановити особу, що його вчинила, просить накласти арешт на вилучене майно.
Враховуючи, що необхідні слідчі дії виконано, автомобіль оглянуто, дані обставини зафіксовані в матеріалах провадження, а клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдають такий ступінь втручання у права і свободи особи, як накладення арешту, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
Апеляційний суд вважає за можливе поновити прокурору ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який пропущено з поважних причин, оскільки повний текст ухвали надійшов до прокуратури 18.06.2018 року, з апеляційною скаргою останній звернувся 22.06.2018 року.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З матеріалів клопотання вбачається, що в період часу з 12.06.2018 року по 13.06.2018 року невстановлена особа, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території Радомишльського району Житомирської області, вчинила крадіжку грошей в сумі 12 000,00 гривень з салону автомобіля марки "DAF XF" реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим заподіяла ОСОБА_10 матеріальної шкоди.
13.06.2018 року під час проведення огляду місця події зафіксовано пошкодження замкового отвору правої пасажирської дверці, що дає підстави вважати, що невстановлена особа проникала в автомобіль марки "DAF XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , через вказане місце, залишивши на ньому сліди вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого від 14.06.2018 року вилучений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 визнані речовим доказом в даному кримінальному провадженні (а.п. 5).
Відповідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Зі змісту протоколу огляду від 13.06.2018 року вбачається, що під час проведення огляду було здійснено огляд пошкоджень дверцят на вказаному автомобілі, при якому виявлено пошкодження у вигляді деформації внутрішніх частин замку, що не дає можливість здійснити закривання дверей зі сторони вулиці, зсередини дверцята закриваються. Під час проведення обробки поверхні дверцяти зі сторони вулиці магнітним порошком «Малахіт», було виявлено сліди папілярних візерунків пальців рук, які були вилучені на додаток до протоколу ОМП. Також під час проведення огляду було здійснено обробку магнітним порошком поверхні панелі, де зберігались гроші, в ході проведення обробки слідів, придатних до ідентифікації, виявлено не було.
Враховуючи, що необхідні слідчі дії виконано, автомобіль оглянуто, дані обставини зафіксовані в матеріалах справи, а в судовому засіданні місцевого суду слідчий та прокурор не довели правову підставу для накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
З наведеним погоджується і апеляційний суд, оскільки з матеріалів клопотання та доводів апеляційної скарги не вбачається підстав для накладення арешту на вказане майно. Не доведено необхідності арешту майна і прокурором в засіданні апеляційного суду.
Посилання апелянта на те, що в даному кримінальному провадженні потрібно проведення певних слідчих дій не ґрунтується на матеріалах клопотання та при апеляційному розгляді прокурором не надано інформації щодо запланованих слідчих дій.
Посилання прокурора на наявність клопотання слідчого про доручення проведення експертизи від 20.06.2018 року, є безпідставним, оскільки з копії вказаного клопотання, яка була надана прокурором в апеляційному суді, вбачається, що слідчий просить провести судово-дактилоскопічну експертизу вже вилучених під час ОМП від 13.06.2018 року слідів.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Поновити прокурору Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 червня 2018 року.
Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: