Справа № 204/5/18
Провадження № 1-кп/204/301/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю потерпілого: ОСОБА_6
за участю обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-22 липня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, який зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-14 липня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 08 лютого 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.296, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , будучи раніше судимими, в тому числі за злочини проти власності, на шлях виправлення не стали, відповідних висновків для себе не зробили, маючи не зняті та непогашені судимості, у листопаді 2017 року знову повторно вчинили умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 , 28 листопада 2017 року приблизно о 17.45 годині, знаходячись разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , біля будинку 17 по вул. Кривий проїзд у м. Дніпрі, керуючись раптово виниклим злочинним умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчиняючи злочин повторно за попередньою змовою групою осіб, побачили раніше їм незнайомого потерпілого ОСОБА_6 та визначили майно останнього, як об`єкт свого злочинного посягання.
Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчиняючи злочин повторно за попередньою змовою групою осіб, умисно із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, ОСОБА_7 притиснув ліктем потерпілого ОСОБА_6 до паркану будинку АДРЕСА_3 , тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. В цей час ОСОБА_8 знаходячись поряд висловлював потерпілому погрози, тим самим застосував до потерпілого погрози застосування насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Далі, користуючись тим, що воля потерпілого ОСОБА_6 до можливого опору була подавлена, ОСОБА_7 , відкрито, заволодів майном потерпілого, яке знаходилось у правій руці останнього, а саме: мобільним телефоном Nokia, моделі: 202, чорного кольору, imei-1: НОМЕР_1 ; imei-2: НОМЕР_2 вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 695/17 від 15.12.2017 року, становить 399,20 гривень, який передав співучаснику вчинення кримінальному правопорушення ОСОБА_8 , після чого, перевіряючи вміст карманів потерпілого, дістав із лівої внутрішньої кишені одягненої на ОСОБА_6 куртки фіолетового кольору, грошові кошти в сумі 672 гривні тим самим відкрито заволодів грошовими коштами на зазначену суму, які також передав співучаснику вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , та доводячи свій злочинний умисел до кінця, висловивши потерпілому ОСОБА_6 погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, змусили його покинути місце вчинення злочину. Після чого розпорядились викраденим майном потерпілого на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1 071,20 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав. Суду пояснив, що до інкримінованого йому злочину він не причетний. Мобільний телефон та гроші у потерпілого забрав ОСОБА_8 , а він лише знаходився поруч. В дійсності, 28 листопада 2017 року він разом з ОСОБА_11 їхали в маршрутці №55. Через зупинку до маршрутки зайшли раніше не знайомий потерпілий ОСОБА_12 та їх спільний знайомий ОСОБА_13 .. Приблизно через 5 хвилин, між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виник конфлікт. На наступній зупинці, вони всі вийшли з маршрутки. При цьому, першими з маршрутки вийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , який почав тікати, а ОСОБА_8 побіг за ним, щоб розібратися, потім з маршрутки вийшов потерпілий, а він з маршрутки вийшов останній. Коли вийшов, то побачив, що потерпілий стоїть на вулиці, потім до нього підійшов ОСОБА_14 і сказав, щоб ОСОБА_12 віддав йому телефон і гроші. Каварма дістав з кишені телефон Нокіа і гроші-40 грн. і передав їх ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_8 пригрозив ОСОБА_12 , щоб він не звертався до поліції. Він розумів, що ОСОБА_8 , забравши у потерпілого телефон і гроші скоює злочин і казав при цьому ОСОБА_14 , щоб він не чипав ОСОБА_12 , що, навіщо йому це потрібно. Потім ОСОБА_12 пішов до свого друга ОСОБА_13 . Причин для того, щоб оговорити ОСОБА_8 , в нього не має. Він визнає себе винним лише у тому, що відразу ж не повідомив поліцію про вказаний злочин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав частково і пояснив суду, що дійсно він забрав у потерпілого лише телефон, але фізичного насилля не застосовував і погроз на адресу потерпілого не висловлював. В дійсності, в вечорі 28 листопада 2017 року він разом із своїм знайомим ОСОБА_7 їхали у маршрутці № 55 додому у ОСОБА_17 . Через зупинку до маршрутки сіли раніше йому знайомий ОСОБА_16 і не знайомий потерпілий ОСОБА_6 . В процесі поїздки, хвилин через 5, між ним та ОСОБА_16 виник конфлікт. На наступній зупинці, він, ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та потерпілий ОСОБА_6 вийшли з маршрутки. Він побіг за ОСОБА_16 , щоб розібратися, не здогнавши його, повернувся назад до ОСОБА_7 , який в той час розмовляв із потерпілим. Підійшовши, вихопив у потерпілого з рук мобільний телефон. Грошей у потерпілого він не забирав, а навпаки дав йому гроші на маршрутку. Коли він продавав телефон своєму знайомому ОСОБА_18 за 200 грн. він не сказав, що телефон крадений. Коли він намагався наздогнати ОСОБА_16 , він не знає, що відбувалося між ОСОБА_19 та потерпілим. Коли він повернувся, то бачив, що вони просто стояли поруч і розмовляли.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_20 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні про те, що 28 листопада 2017 року приблизно о 17.45-18.00 годині він їхав з роботи на маршрутці зі своїм знайомим ОСОБА_15 , разом із ними їхали знайомі ОСОБА_16 - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .. По путі, у маршрутці між ОСОБА_16 та ОСОБА_8 виникла перепалка. На зупинці, навпроти магазину «Зоряний» по вул.Кривий проїзд в м.Дніпро, коли маршрутка зупинилася, ОСОБА_21 виштовхав його з маршрутки, а ОСОБА_14 погнався за ОСОБА_22 , потім повернувся. В той же час, ОСОБА_7 , притиснувши його до паркану, погрожуючи фізичною силою, забрав у нього мобільний телефон Нокія та гроші-672 грн., які знаходилися в кармані його куртки фіолетового кольору. В цей час, до них повернувся ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 передав телефон та гроші ОСОБА_8 , який пригрозив йому, що, якщо він комусь розповіси про те, що сталося, йому буде погано. Після чого ОСОБА_21 та ОСОБА_14 пішли в район вул.Новошкільна. Наступного дня він розповів ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_21 та ОСОБА_14 забрали в нього гроші та мобільний телефон. Наступного дня на роботу він не вийшов. Також зазначив, що 28 листопада 2017 року в вечорі, перед тим, як їхати додому він отримав зарплату у розмірі 700 грн. з яких частину витратив на цигарки та проїзд, залишилося 672 грн. Коли, незнайомі чоловіки, а саме: ОСОБА_21 і ОСОБА_14 погрожували йому, він відчував себе у небезпеці.;
- показаннями свідка ОСОБА_23 у судовому засіданні про те, що обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він знає, вони проживають у Краснопіллі, ніяких відносин вони не підтримують. Потерпілого ОСОБА_6 він знає, раніше він працював у нього, сезонна робота. 28 листопад 2017 року, в кінці робочого дня, ОСОБА_6 попросив дати йому гроші за роботу для придбання якихось речей. Він дав йому гроші у розмірі 700 грн. за 3 дні роботи і вони домовилися, що наступного дня він прийде на роботу. Коли, 29 листопада 2017 року ОСОБА_6 не вийшов на роботу, він почав телефонувати йому на мобільний телефон м.т. НОМЕР_3 , однак телефон був виключений. Пізніше, він разом із батьком поїхали до ОСОБА_6 додому. Приїхавши, побачили, що ОСОБА_6 побитий і він повідомив, що вчора в нього забрали телефон і гроші. Також, він повідомив, що разом із ним був ОСОБА_15 , якого він також знає. Він зателефонував ОСОБА_22 і попросив приїхати до ОСОБА_24 . Приїхавши, ОСОБА_22 розповів, що по описанню ОСОБА_6 , телефон і гроші забрали ОСОБА_7 і ОСОБА_8
- показаннями свідка ОСОБА_25 у судовому засіданні про те, що обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_26 він знає, вони проживають разом із ним в Краснопіллі, просто знайомі, ніяких стосунків не підтримують. Потерпілого ОСОБА_6 знає добре, раніше працювали разом, підтримують приятельські стосунки. 28 листопада 2017 року приблизно о 18.00 годині він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 їхали у Краснопілля в одній маршрутці № 55. Раптово між ним на ОСОБА_11 виник конфлікт, вони вирішили вийти на зупинці і з`ясувати обставини. На зупинці він разом із ОСОБА_8 вийшли через задні двері, а ОСОБА_7 із ОСОБА_6 через передні. Потім він відразу ж злякавшись ОСОБА_14 , побіг від нього. ОСОБА_14 погнався за ним, але він втік. Того ж дня, приблизно через годину, півтора він зустрів ОСОБА_6 , який повідомив йому, що ОСОБА_27 ( ОСОБА_7 ) відібрав в нього мобільний телефон і гроші приблизно 700 грн. Також, ОСОБА_6 запитав, чи добре він знає цих хлопців і, що йому робити. Він відповів, що, якщо речі не віддадуть через два дні, то требо йти до поліції. У ОСОБА_6 був розбитий лоб.;
- показаннями свідка ОСОБА_28 у судовому засіданні про те, що з обвинуваченим ОСОБА_8 він знайомий, вони сусіди, все життя проживають на одній вулиці. В на початку грудня 2017 року він на зупинці вул.Повстанська в м.Дніпрі, зустрів ОСОБА_29 , який запропонував придбати в нього мобільний телефон «Нокіа». Він запитав у ОСОБА_8 , що це за телефон, останній відповів, що все нормально, телефон не крадений. Він за 200 грн. придбав у ОСОБА_8 вказаний мобільний телефон, сім-картки в телефоні не було. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції і почали розпитувати про цей телефон, після чого, він добровільно видав вказаний телефон. Коли ОСОБА_8 продавав йому телефон, він не пам`ятає, чи він був з кимось, чи один. Про те, що телефон крадений, він дізнався від працівників поліції.
Крім показань потерпілого та свідків, вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні:
-відповідно до протоколу прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04 грудня 2018 року, в якому потерпілим ОСОБА_6 зазначено, що 28.11.2017 року приблизно о 17.45 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Новошкільна, в районі магазину «Зоряний» двоє невідомих чоловіків, шляхом нанесення тілесних ушкоджень, заволоділи його мобільним телефоном Nokia, моделі: 202, в якому знаходилося 2 картки : МТС м.т. НОМЕР_3 , Київстар м.т. НОМЕР_4 , а також грошами в сумі 672 грн. (а.п.9);
- протоколом огляду від 05 грудня 2017 року, з фототаблицею, згідно якого проведено огляд місця скоєння злочину ділянки місцевості біля продуктового магазину «Зоряний» за адресою: м.Дніпро, вул.Новошкільна,17 (а.п.10-11,12);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04 грудня 2017 року, з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, впізнав особу під №1 ОСОБА_8 , який разом із іншим чоловіком 28.11.2017 року о 17.45 год. відкрито із погрозою застосування насильства, заволоділи його мобільним телефоном та грошима, впізнав його за рисами обличчя, зросту та статурі тіла (а.п.16-18, 19,20);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07 грудня 2017 року, з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, впізнав особу під №2 ОСОБА_7 , який 28.11.2017 року о 17.45 год. відкрито заволодів його майном, а саме тримаючи його та притискаючи до паркану, впізнав його за рисами обличчя, зросту та статурі тіла (а.п.50-52, 53-54);
- письмовою заявою ОСОБА_28 від 05.12.2017 року, відповідно до якої, ОСОБА_28 добровільно видав працівникам поліції для огляду мобільним телефоном Nokia, моделі: 202, який був ним придбаний за 200 грн. у раніше знайомих йому ОСОБА_8 і ОСОБА_7 (а.п.33);
- протоколом огляду предмету від 05 грудня 2017 року, з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_28 добровільно, в присутності двох понятих, видав мобільним телефоном Nokia, моделі: 202, чорного кольору, imei-1: НОМЕР_1 ; imei-2: НОМЕР_2 (а.п.34-37, 38-40);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 07 грудня 2017 року. з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав мобільний телефон Nokia, моделі: 202, чорного кольору, який був в нього відкрито викрадений 28.11.2017 року (а.п.41-43, 44-46);
- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №695/17 від 15 грудня 2017 року, ринкова вартість мобільного телефону Nokia, моделі: 202, чорного кольору, imei-1: НОМЕР_1 ; imei-2: НОМЕР_2 , з урахуванням його зносу, станом на 28.11.2017 року, становить 399,20 грн. (а.п.89-92);
- речовим доказом- мобільним телефоном Nokia, моделі: 202, чорного кольору, imei-1: НОМЕР_1 ; imei-2: НОМЕР_2 , моноблок із золотистою обвідкою навколо корпусу (а.п.47-48), який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №1702) (а.п.49);
- протоколом слідчого експерименту від 20 грудня 2017 року, з план-схемою, за участю потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якого потепілий ОСОБА_6 на місці скоєння злочину, а саме: на ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_3 , біля паркану, розповів про обставини та продемонстрував механізм відкритого заволодіння його майном 28.11.2017 року (а.п.93-96, 97).
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , що вказаний злочин він не скоював, а мобільний телефон та гроші у розмірі 40 грн. у потерпілого забрав саме ОСОБА_8 , а він лише знаходився поруч, суд розцінює, як обрану останнім лінію захисту і бажання будь-яким чином уникнути відповідальності за вчинення ним умисного тяжкого корисливого кримінального правопорушення, і вважає, що показання обвинуваченого не впливають будь-яким чином на доведеність його вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння або на кваліфікацію вчиненого, тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_7 отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.
Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.
Так, надані обвинуваченим покази у судовому засіданні, що він не причетний до скоєння вказаного кримінального правопорушення, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_30 , які не змінювалися, як під час досудового розслідування та і під час судового розгляду. Обставини та причини щодо можливої обмови потерпілим - обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Також, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07 грудня 2017 року, потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, впізнав особу під №2, а саме ОСОБА_7 , при цьому зазначивши, що саме ОСОБА_7 28.11.2017 року о 17.45 год. тримаючи його та притискаючи до паркану, відкрито заволодів його майном, впізнав його за рисами обличчя, зросту та статурі тіла.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 підтвердив факт належності у потерпілого грошових коштів 28 листопада 2018 року, зазначивши, що він у вечорі 28 листопада 2017 року видав потерпілому ОСОБА_6 , який на той час працював у нього, гроші, приблизно 700 грн., як заробітну плату за три дні.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого, даними в судовому засіданні, оскільки його показання не зайшли свого підтвердження під час судового розгляду, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою вину в інкримінованому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України визнав частково, зазначивши, що саме він заволодів мобільним телефоном потерпілого, при цьому нечем йому не погрожуючи, а також, що грошей у потерпілого він не брав, бо в нього їх не було, суд розцінює, як обрану останнім лінією захисту і бажання будь-яким чином уникнути відповідальності за вчинення ним умисного тяжкого корисливого кримінального правопорушення, і вважає, що показання обвинуваченого не впливають будь-яким чином на доведеність його вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння або на кваліфікацію вчиненого, тому суд критично ставиться до показань ОСОБА_8 .
Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_8 отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.
Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.
Так, надані обвинуваченим ОСОБА_8 показання у судовому засіданні, що саме він заволодів мобільним телефоном потерпілого і при цьому не застосовував до нього насильства та не погрожував йому, а також що він не брав грошей у потерпілого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_30 , які не змінювалися, як під час досудового розслідування та і під час судового розгляду. Обставини та причини щодо можливої обмови потерпілим - обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Також, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04 грудня 2017 року, потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, впізнав особу під №1 ОСОБА_8 , зазначивши при цьому, що саме ОСОБА_8 разом із іншим чоловіком 28.11.2017 року о 17.45 год. відкрито із погрозою застосування насильства, заволодів його мобільним телефоном та грошима, впізнав його за рисами обличчя, зросту та статури тіла.
Факт існування 28 листопада 2017 року грошей у потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 672 грн. підтверджений показаннями свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні, який підтвердив, що він у вечорі 28 листопада 2017 року видав потерпілому ОСОБА_6 , який на той час працював у нього, гроші, приблизно 700 грн., як заробітну плату за три дні.
Крім того, надані суду обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, суперечать один одному, оскільки, згідно показань ОСОБА_7 , саме ОСОБА_8 заволодів мобільним телефоном та грошима у розмірі 40 грн., що належать потерпілому ОСОБА_6 , а згідно показів ОСОБА_8 він забрав у потерпілого ОСОБА_6 лише телефон і при цьому дав потерпілому 5 грн. на маршрутку. Такі показання суд розцінює як бажання допомогти уникнути один одному кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.
При цьому слід зазначити, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є особами, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і скоїли новий аналогічний злочин за ч.2 ст.186 КК України, маючі не зняті і не погашанні у встановленому законом порядку судимості, в період іспитового строку.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених:
- ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;
- ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.186 КК України , з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого. Так обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, має не зняту і непогашену у встановленому Законом порядку судимість, під час іспитового строку, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за обставинами, викладеними у вироку, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено. На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
У суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання. З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року.
Обвинуваченому ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року обраний запобіжний захід - тримання під вартою.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.186 КК України , з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого. Так обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, має не зняту і непогашену у встановленому Законом порядку судимість, під час іспитового строку, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за обставинами, викладеними у вироку, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює. Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів. На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
У суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання. З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив зазначений злочин до постановлення вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року, а тому суд вважає за необхідне, призначити остаточне покарання ОСОБА_8 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року обраний запобіжний захід - тримання під вартою.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактичну вартість проведення судово-товарознавчої експертизи, згідно наданої довідки.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання: 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 липня 2016 року та остаточно ОСОБА_31 призначити покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_31 відраховувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 07 грудня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_31 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.
ОСОБА_10 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання: 5 років позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меньш суворого покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначених вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком суду у вигляді п`яти років позбавлення волі, визначити ОСОБА_32 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_32 відраховувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 07 грудня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_32 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.
Речові докази: мобільним телефоном Nokia, моделі: 202, чорного кольору, imei-1: НОМЕР_1 ; imei-2: НОМЕР_2 , моноблок із золотистою обвідкою навколо корпусу, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №1702) повернути законному власнику ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках на користь судового експерта ОСОБА_33 фактичну вартість проведення судово-товарознавчої експертизи № 695/17 від 15.12.2017 року у розмірі 300 гривень, по 150 гривень з кожного.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1