Справа № 130/1014/18
Провадження №11-сс/772/278/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

слідчого: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000254 за апеляційною скаргою адвоката захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.04.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше двічі судимого, останній раз 10.07.2014 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання.

в с т а н о в и в:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 підозрюється у тому, що 27 квітня 2018 року, біля 14.30год, перебуваючи на ганку біля вхідних дверей житлового будинку ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, під час розмови з останньою, побачивши у неї наявність грошових коштів, які ОСОБА_10 мала при собі, переслідуючи мету на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , з правої зовнішньої кишені халату, у який вона була одягнута, викрав 200грн, які привласнив.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням домашнього арешту, посилаючись на відсутність ризиків для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та особу підозрюваного, наявність соціально стримуючих факторів.

Захисник не був присутнім під час розгляду його апеляційної скарги та просив у своїй заяві розглянути апеляцію у його відсутність.

ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги адвоката та не просив його доставляти в зал судових засідань, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що ОСОБА_9 раніше 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності, останні 3 рази за грабежі, наразі підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, фактично підозрюваний не має місця проживання, оскільки будинок не придатний до проживання після пожежі, потерпіла є особою похилого віку, що свідчить про відсутність у нього соціально-стимулюючих факторів. Дані обставини, а також загроза покарання 6 років позбавлення волі дає суду підстави вважати, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, потерпілу та вчиняти інші правопорушення тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Проходження військової служби в зоні АТО, обрання більш м`яких запобіжних заходів після вчинення попередніх злочинів та наявність дружини не може вплинути на обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, оскільки всі наявні фактори не зупинили його при вчиненні злочину.

Відсутність ризику вчинення інших правопорушень, також спростовується наявністю багатьох судимостей, покарання по яких так і не перевиховали ОСОБА_9 та не втримали від вчинення в подальшому протиправних дій.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Крім того, домашній арешт не може бути застосований, оскільки будинок в якому проживав підозрюваний не приданий до проживання, клопотань від родичів чи інших осіб про можливість перебування його під домашнім арештом у них до суду не надходило.

Оскільки ОСОБА_9 вчинив злочин із застосуванням насильства, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, при поставленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд має право не визначати розмір застави.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.04.2018 про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу строком на 60 днів підозрюваному ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: