печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6163/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 27.09.2018 р.

ОСОБА_3 зазначає у поданій скарзі, що бездіяльність Генеральної прокуратури України полягає у невиконанні положень ст. 214 КПК України, а саме - до ЄРДР не було внесено відомості із звернення останнього про вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на відсутність інформації про внесення відомостей за вищезазначеною заявою до ЄРДР ОСОБА_3 , просить зобов`язати Генеральну прокуратуру України внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 вимоги визначені у скарзі підтримав, просив задовольнити.

Представник Генеральної прокуратури України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Аналізуючи норми п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України у взаємозв`язку із ч. 1 ст. 304 КПК України вбачається, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення відноситься виключно до бездіяльності слідчого, а отже і перебіг строку для подачі відповідної скарги пов`язаний з моментом такої бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Разом з тим, пропущений із поважних причин строк, згідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Враховуючи вищевикладене, перебіг строку для звернення до суду у заявника розпочався з моменту бездіяльності слідчого, а саме 28.09.2017 року (кінцевий термін внесення відомостей до ЄРДР) і закінчився 09.10.2017 року.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини відзначає, що сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою (рішення у справах «X. проти Бельгії» (Н. v. Belgium), від 30 листопада 1987 року, п. 53, Series А № 127-В, та «Георгіадіс проти Греції» (Georgiadis v. Greece), від 29 травня 1997 року, п. 43, Reports of Judgments and Decisions 1997-III). За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Так, особа, яка звернулась із скаргою ОСОБА_3 порушуючи перед слідчим суддею питання щодо поновлення строку оскарження бездіяльності слідчого, прокурора на звернення до суду, не вказує причин поважності пропущення такого строку, а відтак слідчий суддя з урахування практики Європейського суду з прав людини не вбачає підстав для повновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою в порялку ст. 303 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.214, 303-304,306-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, залишити без задоволення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1