Справа № 163/179/18
Провадження № 1-кп/163/44/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №0000462, яке надійшло з Ковельської місцевої прокуратури, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, вдови, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонерки, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 05 грудня 2017 року, близько 10 год. 00 хв., знаходячись в дворі свого господарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , під час суперечки, що раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , взявши у руки металеві граблі із дерев`яною ручкою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно нанесла ОСОБА_6 даними граблями один удар в голову та стала тікати. Після цього, коли ОСОБА_6 намагався її наздогнати, то ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_6 ще один удар даними граблями в голову, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, компресійного відламкового зламу лівої тім`яної кістки, забою головного мозку, внутрішньомозкової та субдуральної гематоми лівої тім`яної частини головного мозку, набряку та набухання головного мозку, правобічного геміпарезу глибокого ступеню, елементи афазії та амнезії, забійної інфікованої рана лівої тім`яної частки головного мозку, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 , вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала частково та показала, що 05 грудня 2017 року близько 10 години на території її домоволодіння, в стані сильного алкогольного сп`яніння, з`явився сусід ОСОБА_6 . На її прохання залишити належну їй територію, останній в грубій, агресивній формі відмовлявся. Після чого її син ОСОБА_7 почав випроводжати потерпілого додому, де останній, проходячи повз собачу буду, підійняв за ланцюг собаку. На її прохання відпустити собаку, потерпілий не реагував, а навпаки підняв собаку на висоту власного зросту, таким чином, що собака не торкалась землі. Оскільки, потерпілий не реагував на її прохання та вона переживала за собаку, тому вона взяла граблі, що стояли поруч та підійшовши до нього нанесла йому один удар в ділянку голови, після чого втекла на причілок власного будинку. Потерпілий в цей час взяв з возу металеву трубу та намагався її наздогнати. В цей момент вона злякалась за своє життя та після того, як потерпілий підійняв трубу над нею, вона нанесла йому ще один удар граблями по голові, після чого втекла в хату. Зазначала, що потерпілий сам прийшов на територію її господарства, вона його не кликала, її дії були метою самооборони.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою, її вина у вчиненому стверджується наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 дав показання про те, що 05 грудня 2017 року обвинувачена ОСОБА_4 , почала до нього безпричинно чіплятись. Між ними виникла словесна суперечка, під час якої обвинувачена нанесла йому два удари граблями по голові. При призначенні обвинуваченій покарання поклався на розсуд суду.

Згідно висновку експерта №2 від 12.01.2018 року потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, компресійного відламкового зламу лівої тім`яної кістки, забою головного мозку, внутрішньомозкової та субдуральної гематоми лівої тім`яної частини головного мозку, набряку та набухання головного мозку, правобічного геміпарезу глибокого ступеню, елементи афазії та амнезії, забійної інфікованої рана лівої тім`яної частки головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Протоколом огляду місця події від 13 грудня 2017 року, де об`єктом огляду було домогосподарство, що по АДРЕСА_1 , за результатами якого було виявлено, що біля вхідних дверей кормозапарника лежать металеві граблі із частиною дерев`яної ручки в лійці, а інша частина ручки стоїть обіперта на стіну.

Протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_4 від 28.01.2018 року та відеозаписом до нього, остання ствердила, що 05 грудня 2017 року близько 10 години, вона умисно, нанесла два удари граблями по голові ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 показав, що 05 грудня 2107 року він був очевидцем конфлікту між його матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яким мав місце на території належного його сім`ї домоволодіння. Під час даного конфлікту ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійняв на висоту власного зросту собаку, після чого його матір нанесла останньому один удар граблями в голову. В подальшому ОСОБА_6 схопивши металеву трубу намагався наздогнати матір, однак на слизькому покритті послизнувся, та перед тим як впасти матір нанесла йому ще один удар граблями в голову. Зазначив, що якби матір не вдарила ОСОБА_6 , то останній вдарив би її.

Свідок ОСОБА_8 не була учасником даних подій, тому її покази дані в судовому засіданні, судом до уваги не приймаються.

Твердження захисника обвинуваченої, що дії останньої необхідно кваліфікувати, як необхідна оборона, судом до уваги не приймаються, так як вони повністю спростовані показами самої обвинуваченої, потерпілого свідка ОСОБА_7 та протоколом проведення слідчого експерименту.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 5-3508км14 стан необхідної оборони виникає в момент вчинення суспільно небезпечного посягання або в разі створення реальної загрози заподіяння шкоди, а обвинувачені були обмежені у виборі засобів припинення злочинних посягань стосовно них.
ОСОБА_4 під час конфлікту відійшла від ОСОБА_6 до порогу свого будинку, тобто мала реальну можливість уникнути продовження конфлікту. Однак обвинувачена після нанесення першого удару продовжувала конфлікт та погрожуючи металевими граблями проганяла потерпілого зі свого подвір`я. Таким чином, наявність можливості уникнути продовження конфлікту та обставини нанесення тілесних ушкоджень свідчать про наявність у обвинуваченої умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена та її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

Крім цього, суд приймає до уваги вік, спосіб життя, сімейний стан обвинуваченої, наслідки вчиненого злочину, позицію потерпілого.
Враховуючи причини та обставини заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_6 в їх сукупності з даними про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, так як виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання.

Таке визначене покарання обвинуваченій, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті.
Судові витрати по кримінальному провадженню - відсутні.
На підставі ст.ст.128, 129 КПК України ст.1166 ЦК України, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Любомльської районної ради Волинської області та департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави в особі Любомльської районної ради Волинської області 1354,40 грн. та на користь департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації 11853,66 грн. витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

На підставі ст.128, 129 КПК України, ст.1166 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої майнової шкоди задовольнити частково, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 завдану майнову шкоду в сумі 15707 грн. 11 коп., що підтверджується оглянутими фіскальними чеками, і яка на даний час не відшкодована, при цьому, судом не беруться до уваги чеки про благодійні внески здійснені потерпілим.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 судом не обирались.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Любомльської районної ради Волинської області та департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації задовольнити повністю:

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь держави в особі Любомльської районної ради Волинської області 1354 (одна тисяча триста п`ятдесят чотири) гривні 40 копійок витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації 11853 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 66 копійок витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково:

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 15707 (п`ятнадцять тисяч сімсот сім) гривень 11 копійок на відшкодування завданої майнової шкоди.

Речові докази:

-поламані металеві граблі, що складаються із металевої частини та дерев`яної ручки (держака) знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області знищити;
-оптичні диски для лазерних систем зчитування на яких містяться відеозаписи протоколу огляду місця події від 13.12.2017 року та відеозапис протоколу слідчого експерименту від 28.01.2018 року, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1