Справа № 344/6774/18
Провадження № 11-сс/779/185/2018
Категорія ст.183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Колоколин Рогатинського району Івано Франківської області, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, так як в судовому засіданні прокурор та слідчий не довели існування достатніх вагомих ризиків передбачених КПК України, наявність яких необхідна для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що посилання суду в ухвалі на те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків не підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки ОСОБА_9 примирився з потерпілими та вони не мають наміру кримінального переслідування його, також їм вже відшкодовано частково матеріальну шкоду. Окрім цього, вказує що слідчим суддею не враховано те, що підозрюваний раніше не судимий, у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав свою вину повністю та щиро розкаявся, злочин у якому він підозрюється є неумисним, має постійне місце проживання, мешкає з батьками та братом, позитивно характеризується по місцю проживання.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 19 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 на строк 60 днів до 16 липня 2018 року та ухвалити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Ухвалою слідчого судді Івано - Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2018 року клопотання задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 16 липня 2018 року включно.

Слідчим суддею встановлено, що 17 травня 2018 року о 23 год. 10 хв. водій ОСОБА_9 у темну пору доби, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Республіки Литви НОМЕР_1 рухався ділянкою автодороги у напрямку м. Рогатин по вул. Першого травня у с. Букачівці Рогатинського району, де дорогу перетинає залізничний переїзд 3-ї категорії на 88 кілометрі +155 м., ПЧ-18 Ходорківської дистанції колії. Перед залізничним переїздом для водіїв механічних транспортних засобів, встановлений дорожній знак 1.27 «Залізничний переїзд зі шлагбаумом » Правил дорожнього руху України, ввімкнений світлофор з миготливими червоними сигналами та звуковою сигналізацією, оскільки з правої сторони по напрямку руху автомобіля рухався поїзд у складі тепловозу марки 2Т 10М № 2601А/ НОМЕР_2 та 20 вагонів сполученням «Івано Франківськ Київ», під керуванням машиніста ОСОБА_10 . При наближені до залізничного переїзду, водій ОСОБА_9 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, проігнорував вимоги світлової та звукової сигналізації, не переконався у тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина), для його пропуску, об`їхав по смузі зустрічного руху опущений шлагбаум, виїхав на залізничний переїзд, де допустив зіткнення з поїздом у складі тепловозу марки 2Т 10М №2601А/22827А та 20 вагонів сполучення «Івано Франківськ - Київ», під керуванням машиніста ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_9 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 8.7.6., в якому зазначено, що для регулювання руху на залізничних переїздах використовуються світлофори з двома червоними сигналами або одним біло місячним і двома червоними, які мають такі значення : миготливі червоні сигнали забороняють рух транспортних засобів через переїзд. На залізничних переїздах одночасно із заборонним сигналом світлофора може бути ввімкнено звуковий сигнал, який додатково інформує учасників дорожнього руху про заборону через переїзд;

п.20.2 згідно якого, під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

п. 20.3 згідно якого, для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні не ближче 10 м до найближчої рейки;

п. 20.5, в якому зазначено, що рух через переїзд заборонено, якщо:

б) шлагбаум опущений;

в) увімкнений заборонений сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума;

г) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина)

У результаті порушення водієм ОСОБА_9 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо транспортна пригода, унаслідок якої загинув пасажир автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_11 . Після вчиненого злочину ОСОБА_9 залишив місце події, не дочекавшись приїзду працівників поліції.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі;

- прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необгрунтованою, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Окрім цього, голова Колоколинської сільської ради, Рогатинського району Івано Франківської області ОСОБА_12 та депутати ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 подали в судовому засіданні письмові заяви про бажання взяти ОСОБА_9 на поруки в якій зазначають, що зобов`язуються забезпечити його явку і при необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу вимогу.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано Франківській області, ОСОБА_17 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 18.05.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000365 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

18 травня 2018 року ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

19 травня 2018 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано Франківській області, ОСОБА_17 за погодженням з прокурором ОСОБА_18 , звернувся до Івано Франківського міського суду Івано Франківської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано Франківської області 19 травня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_9 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ст. 9 ч. 5 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилається захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. 183 ч. 4 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Також, апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при підготовці і поданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, оскільки воно відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст.376,177,178, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5