ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/3683/18 (пр. № 1кп/201/453/2018), відомості про яке 23 березня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000746, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, раніше не судимої відповідно до ст. 89 КК України, не працюючої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 , достовірно знаючи та розуміючи те, що поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться газопровід низького тиску діаметром 150 мм., реалізовуючи свій умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, 01 березня 2018 року, у невстановлений у ході досудового розслідування час, з метою здійснення підприємницької діяльності, без дозвільних документів, розмістила тимчасову споруду розміром 6,2 м. на 2,5 м. на земельній ділянці площею 0,0015 га., яка перебуває в охоронній зоні газорозподільних систем.

Так, в ході досудового розслідування, встановлено тимчасова споруда за адресою: АДРЕСА_2 , розташована на газопроводі низького тиску діаметром 150, що є порушенням п. 1.12 Розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 01.10.2007 року №254 в частині не можливості улаштування інших споруд, у тому числі тимчасових з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж їх траси в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу.

Обвинувачена ОСОБА_4 при встановленні тимчасової споруди за вищезазначеною адресою, не витримала передбачену відстань від осі підземного газопроводу низького тиску, що є порушенням п. 4.3 Розділу 3 Кодексу газорозподільних систем в частині встановлення охоронної зони газорозподільної системи низького тиску та п. 4.16 Кодексу газорозподільних систем в частині заборони зведення малих архітектурних форм в охоронній зоні.

Згідно відомостей наданих Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради договір про використання об`єкту благоустрою біля будинку № 4 по вул. Володі Дубініна м. Дніпро не за цільовим призначенням з обвинуваченою ОСОБА_4 або будь-яким іншим суб`єктом господарювання не укладався. Досудовим розслідуванням встановлено, що право власності або право користування земельною ділянкою у державному реєстрі земель м. Дніпро не зареєстровано, відомості стосовно розроблення документації із землеустрою з зазначеного питання відсутні.

Тобто, вказана земельна ділянка, яка розташована біля будинку АДРЕСА_2 , самовільно зайнята обвинуваченою ОСОБА_4 та використовується за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, а також без державної реєстрації права власності на земельну ділянку, право постійного користування і права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку, що є порушенням ст. ст.125, 126 Земельного кодексу України.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 , в порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п 1.12 Розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання України, п. 4.3 та п. 4.16 Розділу 3 Кодексу газорозподільних систем, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», з 01 березня 2018 року по 23 березня 2018 року.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченої у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчиненому щодо земель в охоронній зоні, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка позитивно характеризується, раніше не судима відповідно до ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих її покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останньої обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останньої від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченої, а також обставинам, що пом`якшують її покарання і відсутність обставин, що його обтяжують, сукупність яких, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченій покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1