Справа № 734/2614/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/71/2018
Категорія - ч. 3 ст. 382 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000245 від 04.09.2015 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сираї Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, Сираївського сільського голови Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2017 року,

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний невинуватим та виправданий за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, за відсутністю в його діях складу злочину, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що, обіймаючи посаду Сираївського сільського голови Козелецького району Чернігівської області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, наділеною повноваженнями здійснювати функцію представника органу місцевого самоврядування, умисно не виконував постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до постанови від 12 березня 2015 року Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 734/3133/14 Сираївську сільську раду Козелецького району Чернігівської області, в особі голови ОСОБА_6 , зобов`язано підписати та засвідчити печаткою Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 листопада 2012 року серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_11 , та видати його ОСОБА_10 .

25 травня 2015 року Козелецьким районним судом Чернігівської області був виданий виконавчий лист у справі № 734/3133/14 та переданий на примусове виконання 22 червня 2015 рок до відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області.

02 липня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області було відкрите виконавче провадження та Сираївській сільській раді Козелецького району Чернігівської області, в особі голови ОСОБА_6 , наданий семиденний строк на самостійне виконання постанови суду.

У період з 12 березня 2015 року до 04 вересня 2015 року ОСОБА_6 , знаючи про відповідну постанову суду, та маючи можливість добровільно її виконати, умисно ухилився від її виконання, за що 15 липня 2015 року та 07 серпня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Ухвалюючи виправдувальний вирок суд вказав, що сторона обвинувачення поза розумним сумнівом не довела наявність умислу обвинуваченого на навмисне невиконання судового рішення, який не був стороною виконавчого провадження, а з 12 по 21 серпня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, а тому фізично не міг провести виконання судового рішення. У актах перевірок державним виконавцем причин невиконання рішення суду, не зазначені, у другому випадку акт про невиконання судового рішення складався за відсутності ОСОБА_6 . Сплата останнім штрафів за невиконання постанови суду, не є підтвердженням винуватості у навмисному невиконанні судового рішення.

06 лютого 2016 року у газеті «Новини Придесення» було поміщене оголошення про визнання недійсним втраченого дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_11 , а тому суд допускає, що невиконання постанови адміністративного суду було пов`язане із втратою дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

У травні 2016 року Сираївською сільською радою був виданий дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, займати виборчі посади в органах місцевого самоврядування та займати атестовані посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши 2 роки іспитового строку. Вирішити питання про долю речових доказів і документів.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд віддав перевагу позиції захисту, при цьому не навів аргументів, з яких підстав відкинуті докази сторони обвинувачення.

Виконання постанови від 12 березня 2015 року Київського апеляційного адміністративного суду, полягало в тому, що ОСОБА_6 як Сираївський сільський голова повинен був поставити підпис та завірити печаткою дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.11.2012 року серії НОМЕР_1 , що видане на ім`я ОСОБА_11 та передати його ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 достовірно знав про судове рішення від 15.03.2015 року, яке набрало законної сили, дублікат свідоцтва про право власності зберігався в сейфі секретаря сільської ради, всупереч вимогам Закону, маючи можливість добровільно його виконати, умисно ухилився від його виконання.

У вказаному виконавчому провадженні боржником є не особисто ОСОБА_6 , а Сираївська сільська рада. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи.

У даному випадку сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села, а тому саме ОСОБА_6 уповноважений на підписання та засвідчення печаткою сільської ради дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, який окрім нього, ніхто підписати не міг.

Про прямий умисел ОСОБА_6 на невиконання судового рішення свідчать пояснення свідка ОСОБА_12 , яка розповіла, що сільський голова відмовився виконувати рішення суду, мотивуючи тим, що у нього є оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане на ім`я ОСОБА_11 .

У той же час, дублікат свідоцтва зберігався у сейфі секретаря сільської ради в березні 2015 року і на початку 2016 року був переданий ОСОБА_6 , що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Отже, висновки суду, що органи досудового розслідування достовірно не встановили за яких обставин був втрачений дублікат свідоцтва та чи взагалі був втрачений, суперечать фактичним обставинам справи.

Позаувагою суду залишилися показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які доводять винуватість обвинуваченого в інкримінованому злочині.

На думку прокурора, стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які в сукупності та кожний окремо, надавали підстави для ухвалення обвинувального вироку.

Потерпіла ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить виправдовуваний вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий, яким визнати його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України з призначенням відповідного покарання, мотивуючи тим, що суд, діючи всупереч вимогам кримінального та кримінального-процесуального закону неповно та не об`єктивно з`ясував усі обставини справи, не врахував наявні докази та показання свідків, і на підставі своїх припущень виніс необґрунтоване та незаконне рішення.

Вказує на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року зобов`язано Сираївську сільську раду Козелецького району Чернігівської області в особі голови ОСОБА_6 підписати та засвідчити печаткою сільської ради дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.11.12 року, що видане на ім`я ОСОБА_11 , та передати його ОСОБА_10 .

Тобто, виконання судового рішення було покладено на юридичну особу в особі її керівника, а саме на голову сільської ради ОСОБА_6 , в зв`язку з чим ухилення останнього від виконання судового рішення є кримінально карним діянням.

Про існування судового рішення та його зміст ОСОБА_6 був обізнаний, оскільки його представник був присутнім у судовому засіданні, а копії постанови надійшли до Сираївської сільської ради, що не заперечував і сам обвинувачений. Свідок ОСОБА_12 показала, що при звільненні передала дублікат свідоцтва ОСОБА_6 , а свідок ОСОБА_13 показала, що бачила дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно та підтвердила, що сільський голова його не підписав.

Наголошує на тому, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою, керівником органу місцевого самоврядування, маючи реальну можливість виконати рішення суду шляхом підписання та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, але діючи умисно, в особистих інтересах, з особистих неприязних відносин, які склались у нього з потерпілими, які є його рідними сестрами, не виконував постанову суду, яку зобов`язаний був виконати наступного дня після проголошення рішення суду, шляхом підписання та видачі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_6 не виконав судове рішення у встановлений державним виконавцем строк, який сплинув 09 липня 2015 року, не виконав він його і після того як державний виконавець двічі наклав на нього штраф. Лише після того, як до ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, а справу передано до суду, наприкінці травня місяця 2016 року обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності, підписав дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно та особисто привіз його потерпілій.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційній скарги, звертаючи увагу, що стороною у виконавчому провадженні є Сираївська сільська рада, а не ОСОБА_6 як сільський голова, оскільки виконавчий лист щодо нього не видавався і виконавче провадження не відкривалось, він не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Підозра у вчиненні злочину ОСОБА_6 була оголошено після виконання судового рішення. В той же час, кримінальна відповідальність за ст. 382 КК України може настати тільки після притягнення Боржника до адміністративної відповідальності, а його підзахисний до такої відповідальності не притягувався.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, потерпілих, допитавши свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої, заперечення сторони захисту, колегія суддів

У С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_6 , обіймаючи посаду Сираївського сільського голови Козелецького району Чернігівської області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, наділеною повноваженнями здійснювати функцію представника органу місцевого самоврядування, умисно не виконував постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 734/3133/14 Сираївську сільську раду Козелецького району Чернігівської області, в особі голови ОСОБА_6 , зобов`язано підписати та засвідчити печаткою Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 листопада 2012 року серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_11 , та передати його ОСОБА_10 .

25 травня 2015 року Козелецьким районним судом Чернігівської області був виданий виконавчий лист у справі № 734/3133/14 та переданий на примусове виконання 22 червня 2015 року до відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області.

02 липня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області було відкрите виконавче провадження та Сираївській сільській раді Козелецького району Чернігівської області, в особі голови ОСОБА_6 , наданий семиденний строк на самостійне виконання постанови суду.

У період з 12 березня 2015 року до 04 вересня 2015 року ОСОБА_6 , знаючи про відповідну постанову суду, та маючи можливість добровільно її виконати, умисно ухилився від її виконання, за що 15 липня 2015 року та 07 серпня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Допитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснив, що ОСОБА_10 є його рідною сестрою, яка як спадкоємець після смерті матері, виявила бажання отримати у спадщину частку будинку, на який право установчі документи загубилися. Дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.11.12 року, що видане на ім`я ОСОБА_11 він передав адвокату, який представляв його інтереси та був присутнім під час судового засідання в день ухвалення постанови Київським апеляційним адміністративним судом.

Дублікат документу адвокат не повернув, загубив папку з документами, через що він надавав оголошення в газету про загублений дублікат свідоцтва. Через деякий час адвокату повернули загублену папку, він підписав дублікат свідоцтва, завірив печаткою та особисто передав сестрі. Умислу не виконувати рішення суду він не мав, обставини склалися не на його користь.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Правоустановчих документів на спадковий будинок у неї не виявилося, у зв`язку з чим вона звернулася за видачою дублікату свідоцтва про право на будинок, який повинен був підписати та скріпити печаткою голова Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким був на той час її рідний брат обвинувачений ОСОБА_6 .

Бездіяльність сільської ради вона оскаржила до Козелецького районного суду Чернігівської області, який 22.12.2014 року відмовив їй у позові. Рішення місцевого суду вона оскаржила апеляційному суду, який повністю задовольнив її вимоги, проте обвинувачений більше року після ухвалення рішення дублікат документа не видавав.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 734/3133/14, апеляційна скарга ОСОБА_16 була задоволена, постанова місцевого суду від 22 грудня 2014 року скасована, Сираївська сільська рада Козелецького району Чернігівської області, в особі голови ОСОБА_6 зобов`язана підписати та засвідчити печаткою сільської ради дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 листопада 2012 року серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_11 , та видати його ОСОБА_10 ( том 1 а.с.133-134).

Виконавчий лист був виданий 25 травня 2015 року та направлений на виконання відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції, де 02.07. 2015 року було відкрите виконавче провадження, а наступного дня направлені повідомлення в Сираївську сільську раду та потерпілій ОСОБА_10 ( том 1 а. сю 138, 139, 140).

15 липня 2015 року головним державним виконавцем ОСОБА_17 ВДВС Козелецького РУЮ в присутності двох понятих, стягувача ОСОБА_10 та боржника ОСОБА_6 був складений акт про відмову виконати рішення, за що на Сираївську сільську раду був накладений штраф в розмірі 1020 грн., який заплатив ОСОБА_6 , що підтвердив апеляційному суду. ( том 1 а. с. 141, 143).

Державний виконавець повторно прибув в сільську раду 06.08.2015 року для виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду, постанова не була виконана через відсутність голови сільської ради. На сільську раду накладений штраф в розмірі 2140 грн. ( том 1 а.с. 142, 144).

Доводи сторони захисту, що боржником по виконавчому провадженні є Сираївська сільська рада, а не особисто ОСОБА_6 , а відповідно він не є суб`єктом злочину, не відповідають дійсності.

Установу, підприємство, об"єднання громади завжди очолюють фізичні особи, у даному кримінальному провадженні Сираївську сільську раду, її виконавчий комітет представляє сільський голова ОСОБА_6 .

У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року прямо зазначено зобов`язати Сираївську сільську раду Козелецького району Чернігівської області, в особі голови ОСОБА_6 підписати та засвідчити печаткою дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Підписати вже виготовлений документ і поставити печатку, не утворювало жодних складнощів, проте обвинувачений цього робити не хотів, оскільки мав особистий інтерес - не ділити будинок, залишений у спадщину після смерті матері з рідними сестрами.

Суб`єкт злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, спеціальний це службові особи, які відповідно до повноважень повинні були вчинити дії з виконання судового рішення або завдяки своїм повноваженням мали можливість перешкодити останньому.

Допитана під час апеляційного розгляду в якості свідка колишній секретар Сираївської сільської ради ОСОБА_12 пояснювала, що постанова суду від 12 березня 2015 року вона передала особисто ОСОБА_6 , а дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_11 , зберігався у сейфі сільської ради до дня її звільнення по 1 квітня 2015 року. Після звільнення дублікат був переданий іншому секретарю сільської раді ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_13 пояснювала, що одержала дублікат свідоцтва про право власності від ОСОБА_12 та зберігала в сейфі, потім його забрав голова десь наприкінці 2015 року чи на початку 2016 року.

Держаний виконавець ОСОБА_17 допитаний в якості свідка вказував, що ОСОБА_6 , не повідомляв про втрату дубліката свідоцтва, в якому необхідно було йому розписатись та поставити печатку. 15.07. 2015 року він склав акт про невиконання судового рішення, потім 06.08.2015 року про невиконання судового рішення. В обох випадках він попереджав голову ОСОБА_6 про свій приїзд у сільську раду, проте, вдруге голова поїхав у своїх справах, тим самим ухилився від виконання рішення суду. Рішення адміністративного суду він розумів і пред`являв вимогу про виконання постанови суду саме ОСОБА_6 як службовій особі.

Версія обвинуваченого, що дублікат свідоцтва він передав своєму адвокату і останній загубив його, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 бачили цей дублікат в сейфі, протягом часу, коли до ОСОБА_6 приїздив державний виконавець та складав акти про не виконання судового рішення.

Штрафи за не виконання судового рішення хоча були накладені на Сираївську сільську раду, проте сплатив їх ОСОБА_6 , чого не заперечував в судовому засіданні в апеляційній інстанції та підтвердила свідок ОСОБА_18 , яка працює на посаді бухгалтера сільської ради.

Сама по собі сільська рада, не може бути боржником у виконавчому провадженні, в кожній установі, організації, на підприємстві є службові особи, які діють від імені юридичних осіб. У Сираївській сільській раді на 2015 рік і на теперішній час це ОСОБА_6 .

Згідно довідки Козелецької ЦРЛ ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні з 12 серпня по 31серпня 2015 року ( том 1 а. с. 149). За його заявою на ім`я начальника державної виконавчої служби від 12.08. 2015 року про хворобу, виконавче провадження було зупинене про що винесена постанова ( том1 а. с. 146, 147).

Після закінчення лікування ОСОБА_6 виконавче провадження було поновлене 08.09. 2015 року (том 1 а. с. 150)

Публікація в районній газеті «Новини Придесення» за 06.02.2016 року про втрату дублікату свідоцтва є також завуальованим способом невиконання судового рішення.

В матеріалах справи в томі 1 на а .с. 183 є лист від 25 січня 2016 року за № 03-15/20 за підписом ОСОБА_6 , адресований потерпілій ОСОБА_10 про те, що від підписав дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно, завірив печаткою і що вона може з`явитись за одержанням документа в сільську раду.

Під невиконанням судового рішення розуміють бездіяльність, яка полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресом тощо).

Обвинувачений ОСОБА_6 не виконував рішення суду під приводом, що дублікат свідоцтва переданий адвокату, який його загубив разом з папкою та документами після судового засіданні в суді, а після внесення відомостей до ЄРДР, до оголошення підозри, папка знайшлася і обвинувачений особисто підписаний ним дублікат свідоцтва привіз та вручив своїй рідній сестрі потерпілій по справі ОСОБА_10 .

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 3 ст. 382 КК України, є формальним та визнається закінченим з моменту невиконання судового рішення службовою особою, яка займає відповідальне становище. А тому, виконання судового рішення до оголошення підозри у вчиненні злочину, не виключає кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення, проте може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання.

Таким чином, висновки суду про відсутність умислу у ОСОБА_6 , на невиконання судового рішення та про неможливість його виконання через втрату дублікату право установчого документа, не відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам.

Показання секретарів сільської ради ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , допитаних в якості свідків, про те, що після ухвалення судового рішення у березні 2015 року і до кінця року дублікат свідоцтва зберігався в сейфі сільської ради, показання державного виконавця свідка ОСОБА_17 , який підтвердив, що ОСОБА_19 , ні добровільно, ні примусово не виконував рішення суду, написання листа обвинуваченим 25 січня 2016 року про те, що він підписав дублікат свідоцтва і ОСОБА_10 може його одержати в сільській раді, після чого помістив оголошення в районній газеті «Новини Придесення» за 06.02.2016 року про втрату дублікату свідоцтва, а після оголошення про втрату дублікату документа передав його потерпілій у травні 2016 року, поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_6 як посадова особа сільської ради, яка займає відповідальне службове становище, у період з 12 березня 2015 року до 04 вересня 2015 року навмисно не виконував рішення суду, яке набрало законної сили, при цьому мав реальну можливість його виконати, дістати із сейфу дублікат право установчого документа, підписати його, завірити печаткою та передати рідним сестрам, чого не зробив, керуючись власними інтересами по одержанню спадщини. Свій намір не виконувати рішення суду приховував шляхом написання заяв, листів, подання оголошень про втрату документа та версією, що адвокат загубив папку з паперами після суду, тоді як у березні 2015 року судові засідання закінчилися і дублікат документа зберігався в сейфі сільської ради.

Такі дії ОСОБА_6 належить розцінювати як злочин, передбачений ч. 3 ст. 382 КК України.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обираючи вид та строк покарання, колегія суддів приймає до уваги тяжкість вчиненого злочину, його суспільну шкідливість, характер та обставини вчинення, особу обвинуваченого, відсутність у нього критики до своїх дій та каяття, в той же час позитивні характеристики, відсутність в минулому судимостей та притягнення до адміністративної відповідальності, і вважає призначити покарання, запропоноване прокурором із застосування ст. 75 КК України до основного покарання та з призначенням реального додаткового покарання в частині заборони займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, не обмежуючи права займати виборчі посади в органах місцевого самоврядування та атестовані посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, не пов`язані з такими функціями.

В апеляційній скарзі прокурор не просив про покладення обов`язків на засудженого, передбачених ст. 76 КК України. Частина 2 ст. 5 КК України прямо забороняє застосування закону про кримінальну відповідальність, якщо він іншим чином погіршує становище особи.

Злочин, за який засуджується ОСОБА_6 був вчинений в 2015 році. На той час, суд за своїм вибором мав право покласти на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так і міг звільнити від обов`язків. Тому, положення ст. 76 КК України в редакції Закону України від 06 жовтня 2016 року, про обов`язкове покладення обов`язків, перелічених у ч. 1 названої норми Закону, застосовуватись не можуть, оскільки іншим чином погіршують становище особи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнаний невинуватим та виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в органах місцевого самоврядування та в органах державної влади строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши 2 роки іспитового строку.

Речові докази: листи Сираївської сільської ради від 30.07.2014 року, від 23.06.2014 року та від 28.07. 2014 року, а також заяву ОСОБА_10 від 16.06.2014 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 14.11. 2012 року, який переданий на зберігання т.в.о. начальника СВ Козелецького ВП ОСОБА_20 , передати потерпілій ОСОБА_10 .

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23