справа№638/3030/17
провадження№1-кп/638/271/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2018 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9
захисників- ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14
представника потерпілого ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за №0000026 від 03.01.2017, за обвинуваченням відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Харкові, громадянина України, з середньою освітою, працездатного, не працюючого, офіційне місце реєстрації мешкання, місце фактичного проживання відсутні, не одруженого, раніше судимого 15.10.2003 року Московським районним судом м. Харкова, за ст. 198, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, 10.06.2009 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70, 71, 73 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 11 місяців 11 днів; 23.07.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років 4 місяці 4 дні, 23.07.2013 року звільнений із зали суду по відбуттю строку покарання, 09.06.2016 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
02 січня 2017 року, близько о 19 годині 30 хвилині, ОСОБА_9 не маючи постійного місця роботи, та не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, маючи досвід кримінального минулого із заздалегідь виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обертання його на свою користь, діючи повторно, прийшов до магазину «Єва» № 502А Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, б. 48-Г.
Реалізуючи свій злочинний умисел, пройшовши до відділу парфумерії, скориставшись відсутністю сторонніх, будучи впевненим що за його противоправними діями ніхто не спостерігає взяв з полиць торгівельного залу ємність з туалетною водою чоловічою «ММ Бі-ес Ред Мен», ємністю 100 мл, вартість, якої, згідно висновку експерта № 27 від 03.01.2017, складає 179 грн. 55 коп., поклав її у кишеню одягненої на ньому куртки та спрямував до виходу з магазину повз каси, умисно не оплативши при цьому товар. Однак, біля виходу з магазину був зупинений працівниками магазину, які перешкодили залишенню ним місця події.
ОСОБА_9 , побачивши, що його дії помічено, протиправні дії не припинив, повернувся до відділу парфумерії, взяв з полиць ємність з парфумованою водою жіночою «Енджі Хот Джаст Бі Хот», ємністю 50 мл, вартість, якої, згідно висновку експерта № 27 від 03.01.2017, складає 269 грн., поклав її у кишеню одягненої на ньому куртки та умисно не оплативши вказаний товар попрямував до виходу з магазину, де знову був зупинений працівниками магазину.
Таким чином, ОСОБА_9 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив що 2 січня 2017 року зайшов до супермаркету «Єва», розташованого на Олексіївці м. Харкова в районі кола тролейбуса, де намагався таємно викрасти 2 флакона туалетної води, проте був затриманий охороною магазину. Розкаяння у скоєнні злочину, просив суворо не карати.
Від представника потерпілого надійшла заява, де він просив подальший розгляд справи проводити за його відсутності. Цивільний позов стороною потерпілого не заявлено.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 , не працює, раніше неодноразово судимый, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Проаналізувавши зазначені обставини, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, наведених вище даних про особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, висловлену під час судових дебатів, з метою досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання у виді позбавлення волі за вироком від 09.06.2016 року Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України де ОСОБА_9 засуджено до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки.
Цивільні позови не заявлялись, судові витрати відповідно до ст. 124 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь держави. Під час досудового розслідування проведено: судово-товарознавча експертиза №27 від 03.01.2017 вартістю 440,50 гривен яка виконана за рахунок коштів Державного бюджету України.

Інформації про речові докази суду не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 29 грудня 2015 по 08 червня 2016 року ( за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року ) а також з 05 січня 2017 по 06 липня 2018 включно в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 05 січня 2017 року.

Запобіжний захід у вигляді утримання під вартою ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати:

в сумі 440,50 гривен за проведеня судово - товарознавчої експертизи №27 від 03.01.2017;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, захисникові та прокурорам негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1