АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/621/2018 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 121 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року ОСОБА_10 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 120 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Вироком обвинуваченого ОСОБА_10 визнано винним у тому, що 06 серпня 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , після вживання алкогольних напоїв, на ґрунті неприязних стосунків, взяв зі столу ніж побутового призначення та наблизившись до потерпілої ОСОБА_7 , наніс останній два удари ножем в область грудної клітини, чим спричинив ОСОБА_7 тяжкі і легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш 21 доби.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить змінити вирок, застосувавши ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покаранняступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Своє прохання захисник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції належним чином не вмотивовано призначення обвинуваченому найбільш суворого виду покарання, а саме позбавлення волі, що є порушенням вимог ст. 65 КК України та не відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7.
Так, ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, відшкодував матеріальну шкоду, скарг стосовно нього до правоохоронних органів не надходило, веде звичайний спосіб життя, допомагає рідним та неофіційно працював.

Також, судом не взято до уваги те, що обвинувачений визнав вину і запевнив суд про наміри стати на шлях виправлення.
Вважає, що застосування до ОСОБА_10 положення ст. 75 КК України є можливим і справедливим, і таке покарання буде відповідати вимогам ч.2 ст. 50 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі та взяти останнього під варту в залі суду.
Захисник вважає, що при ухваленні вироку судом першої інстанції призначено ОСОБА_10 покарання, яке не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Судом не враховано, що в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 наполягала на призначенні найсуворішого покарання для ОСОБА_10 у виді ізоляції від суспільства на строк 8 років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника і заперечили проти апеляційної скарги представника потерпілої, пояснення прокурора, потерпілої і її представника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та заперечили проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Обставини вчиненого та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України ніким з учасників провадження не заперечується.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України.
При цьому судом враховані всі обставини, зокрема й ті, на які посилаються захисник і представник потерпілого в апеляційних скаргах, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, якій є тяжким, фактичні обставини скоєного, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та в якості обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття і часткове відшкодування потерпілій завданої шкоди.
Рішення про призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі належним чином мотивовано у вироку.
Колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного покарання, оскільки вважає, що останнє відповідає вимогам ст. 50 КК України, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Приймаючи до уваги тяжкість скоєного ОСОБА_10 злочину, фактичні обставини, зокрема перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, спричинення останнім двох ударів ножем молодій жінці, яка фактично була позбавлена можливості захиститися, в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, колегія суддів вважає, що підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відсутні.

Враховуючи викладене, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року, як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 і представника потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст. 121 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4