Справа № 585/1513/18
Номер провадження 1-кп/585/224/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни матеріали кримінального провадження № 0000033 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірськ Щорського р-ну Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, тимчасово не працюючого, колишнього військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який 20.03.2014 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді радіотелеграфіста зенітно-ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , звільнений в запас 13.03.2015 у зв`язку з демобілізацією, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 402 КК України, -

в

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» 20 березня 2014 року призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Цього ж дня відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 55 від 20.03.2014 року солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду радіотелеграфіста зенітно-ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які зобов`язували останнього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та недопускати негідних вчинків, зобов`язаний неухильно та беззастережно виконати відданий йому прямим начальником наказ у зазначений термін.

В травні 2014 року 254 військовослужбовця були передислоковані з АДРЕСА_1 (місце постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ) до АДРЕСА_2 з метою проведення злагодження у складі тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » перед відправкою до зони проведення антитерористичної операції.

10.10.2014 командир тактичної групи «Північ» полковник ОСОБА_5 підписав наказ № 37 від 10.10.2014 щодо передислокування особового складу підрозділу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 до зони проведення антитерористичної операції.

11.10.2014 року о 10 год. 00 хв. полковник ОСОБА_5 на шикуванні перед особовим складом 2 батальйону тактичної групи «Північ» зачитав (оголосив) вищевказаний наказ. Після оголошення наказу солдат ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 11, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, завідомо знаючи вимоги наказу від 10.10.2014 року № 37 «Щодо убуття особового складу в зону проведення антитерористичної операції», будучи повідомленим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ та невчинення дій щодо його виконання, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути участі у антитерористичній операції, умисно, через небажання вибувати до іншого місця дислокації разом з підрозділом, виявив непокору - відкрито, в категоричній формі відмовився виконати зазначений вище наказ, чим підірвав бойову готовність підрозділу.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, і суду пояснив, що дійсно проходив службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , і відмовився виконувати наказ про передислокацію підрозділу військової частини в зону проведення антитерористичної операції. У скоєному розкаюється.

Враховуючи, що учасниками судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд ухвалив проводити судовий розгляд у порядку, встановленому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, не суперечать їм і не оспорюються самим обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 402 КК України, так як він вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Злочин, скоєний ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 402 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога, та лікаря-психіатра не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі.

За відсутності тяжких наслідків від злочину і реальної шкоди, з урахуванням щирого каяття як пом`якшуючих покарання обставин, особи винного, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винниму скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1