КИЇВСКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
в с т а н о в и в :
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, та за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання залишено без змін.

Судом у справі вирішено питання про речові докази.
Вироком судом ОСОБА_3 визнаний винуватим у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 190 КК України, та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 190 КК України.
Потерпілим у даному кримінальному провадженні по обом епізодам є ОСОБА_4 .
Не погодившись з вказаним вироком суду першої інстанції, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

На підставі ст. 96-1 КК України, в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у ОСОБА_3 у власність держави грошові кошти у розмірі 15 000 грн. У решті вирок залишити без змін.
08 жовтня 2018 р. апеляційна скарга прокурора на вирок суду першої інстанції разом із матеріалами кримінального провадження №0005291 надійшла до Київського апеляційного суду та наступного дня передана судді-доповідачу.
Однак перевіркою відповідності поданої апеляційної скарги вимогам ст. 396 КПК України виявились наявними перешкоди для відкриття апеляційного провадження.
За правилами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно абзацу 1 п. 2 ч. 4 ст. 374 КК України, урезолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про визнання обвинуваченого винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як убачається з наведеного, вимоги апеляційної скарги прокурора сформульовані без урахування положень абзацу 1 п. 2 ч. 4 ст. 374 КК України, оскільки в прохальній частині апеляційної скарги не зазначено, за якими статтями закону України про кримінальну відповідальність прокурор просить визнати винуватим ОСОБА_3 , натомістьапеляційна скарга містить лише вимогу про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до частини 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Підстави застосування спеціальної конфіскації визначені частиною першою статті 96-2 КК України. До них, зокрема, відносяться:
1) якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;
3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;
4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Зазначенй перелік є вичерпним.
Згідно частини 5 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином.
Відповідно до пунктів 1, 5 абзацу 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю). Гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;
У апеляційній скарзі заступником прокурора міста Києва ОСОБА_2 порушено питання про застосування спеціальної конфіскації до остаточно призначеного покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, однак не зазначено вимог про застосування заходів кримінально-правового характеру у виді спеціальної конфіскації до окремо зазначеного злочину, ураховуючи, що положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України не передбачено застосування спеціальної конфіскації до злочину за ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім того, у апеляційній скарзі прокурором порушено питання про застосування спеціальної конфіскації грошових коштів у сумі 15 000 грн., які згідно вироку суду першої інстанції, були предметом злочину по епізоду заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, відносно потерпілого ОСОБА_4 , однак прокурором не наведено підстав для застосування спеціальної конфіскації належних потерпілому ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 15 000 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.
Якщо особа усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений суддею-доповідачем, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду апеляційної інстанції. Протягом трьох днів після усунення недоліків апеляційної скарги і за відсутності перешкод суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Оскільки апеляційна скарга прокурора на вирок суду першої інстанції подана без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, що перешкоджає відкриттю апеляційного провадження, вона підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст.ст. 396, 398, 399, 407, 420 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року відносно ОСОБА_3 - залишити без руху.
Встановити заступнику прокурора міста Києва ОСОБА_2 семиденний строк з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.
Копію ухвали негайно надіслати заступнику прокурора міста Києва ОСОБА_2 .
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1