Справа №485/1054/18 06.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калуга Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000161.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 12.08.2018 р., із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 720 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу в частині визначення застави у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 105 720 грн.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з під варти.

Узагальнені доводи апелянтів.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що рішення слідчого судді в частині визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави є необґрунтованим, без урахування конкретних обставин можливо вчиненого останнім злочину.
Вважає, що стороною обвинувачення, в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, доведено, що ОСОБА_6 ймовірно вчинений злочин із застосуванням насильства та погрозою його застосування відносно малолітніх осіб, виходячи із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених досудовим розслідування на даний час.
На його думку, що судом при обранні запобіжного заходу, не в повному обсязі враховано дані про особу підозрюваного, який не працює, мешкає один, характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, є колишнім працівником правоохоронних органів, а тому обізнаний із порядком проведення досудового розслідування.
За наведеного, прокурор вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід із визначенням розміру застави не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, у тому числі, вплив на малолітніх потерпілих та свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_7 , вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, оскільки підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України не підтверджується належними і допустимим доказами.
Наявні докази, на які посилається слідчий суддя, на думку апелянта, не можуть вважатись належними і допустимими, оскільки заява ОСОБА_9 від 14.06.2018 р. не є доказом, в ній лише зафіксована інформація про вчинений злочин, яка підлягає перевірці, відсутнє підтвердження того, що малолітні потерпілі допитувались в присутності законних представників, педагога та психолога.
Вважає, що протоколи допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є законними представниками потерпілих не можуть прийматись до уваги, оскільки останні є заінтересованими особами. Довідки головного лікаря про наявність у ОСОБА_12 невеликих гематом внутрішніх поверхонь шкіри стегон та у ОСОБА_13 певної хвороби, також не можуть прийматись до уваги, оскільки доказів того, що вказані пошкодження та хвороба мають відношення до подій, що відбулись 13.06.2018 р., не надано.
Захисник вказує на відсутність ризику переховування від органу досудового розслідування, оскільки ОСОБА_6 має 20 років бездоганної служби в правоохоронних органах, характеризується позитивно, є пенсіонером МВД, опікується матір`ю пенсійного віку, яка тяжко хворіє, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався. А ризик впливу на потерпілих може бути виключний шляхом заборони ОСОБА_6 у спілкуванні з потерпілими.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_6 , який 13.06.2018 р. близько 21.00 год., більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, перебував на подвір`ї свого будинку АДРЕСА_1 виник злочинний намір, направлений на розбещення малолітніх осіб, які гуляли неподалік на вулиці, який реалізуючи він підійшов до малолітніх ОСОБА_13 2009 р.н. та ОСОБА_12 2011 р.н., всупереч їх волі взяв їх за руки, зайшов з ними до однієї із кімнат свого будинку, де вчинив відносно останніх розпусні дії, які були припинені ОСОБА_10 матір`ю малолітньої ОСОБА_13 . Після виклику поліції, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку.

14.06.2018 р. до ЄРДР за № 0000161 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, в цей же день ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи своє клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих.

Врахувавши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, що підтверджується даними заяви ОСОБА_9 від 14.06.2018 р., протоколів допиту малолітніх потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та іншими матеріалами клопотання, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у якому він підозрюється, ймовірність незаконного впливу на потерпілих, які є малолітніми особами, що може призвести до негативних наслідків, дійшов висновку про існування таких ризиків, як можливість переховування від органів досудового розслідування та суду та впливу на свідків, запобігти яким зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів допиту малолітніх потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , допитаних в присутності законного представника, педагога та психолога, які надали пояснення щодо обставин вчинених відносно них ОСОБА_6 дій, допиту свідків ОСОБА_14 соціального педагога та ОСОБА_15 вчителя хімії, педагога-організатора, які зазначали про відсутність сумнівів щодо правдивості пояснень малолітніх потерпілих та інші матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 .
Вказані докази досліджені слідчим суддею та на них є посилання в ухвалі, а тому доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , яка була б підставою для затримання останнього та обрання відносно нього запобіжного заходу, не знаходить свого підтвердження.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проживає один, не має міцних соціальних зв`язків, візуально знає потерпілих та свідків з якими мешкає в одному селі.
З урахуванням тяжкості і обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Ті обставини, що підозрюваний є колишнім працівником правоохоронного органу, позитивно характеризується, раніш не судимий, з огляду на характер, вид та обставини вчиненого злочину, в яких підозрюється ОСОБА_6 , не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Щодо доводів прокурора про скасування ухвали слідчого судді лише в частині визначення розміру застави, то апеляційний суд доходить наступного.
Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, під час якого погрожував потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбивством, коли потерпіла ОСОБА_12 чинила опір його діям, він затуляв їй рот. Наведені обставини кримінального провадження свідчать про вчинення злочину із застосуванням насильства та погрозою його застосування.
Отже, у слідчого судді були відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні щодо злочину, в якому ОСОБА_6 підозрюється із застосуванням насильства та погрозою його застосування.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін, або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За змістом ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про часткове скасування рішення слідчого судді, що не передбачено кримінальним процесуальним законом, а ухвалити рішення про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нового рішення із застосуванням відносно підозрюваного запобіжного заходу без визначення розміру застави апеляційний суд позбавлений можливості виходячи із вимог ст. 404 КПК України, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

04.07.2018 р. Апеляційним судом Миколаївської області від прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області отримано зміни до апеляційної скарги, в якій прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16.06.2018 р. та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Але враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 403 КПК України, внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається, зміни прокурора до апеляційної скарги, апеляційним судом не розглядаються.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3