Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-6881ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 17 квітня 2018 року в межах кримінального провадження 00001952 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Встановлені обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк

2 роки 6 місяців та покладено обов`язки, визначені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК.
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 17 квітня 2018 року задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області, скасовано вирок місцевого суду в частині призначення покарання та ухвалено в цій частині ОСОБА_4 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Суть питання
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок Апеляційного суду Львівської області від 17 квітня 2018 року і закрити кримінальне провадження. Вважає, що цим судом порушено його права, закріплені у статтях 3, 5

та 13 Європейської конвенції з прав людини.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, порушуючи питання про скасування вироку апеляційного суду та закриття кримінального провадження, засуджений у касаційній скарзі не посилається на жодну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування цього судового рішення, а також

не наводить обґрунтування його незаконності відповідно до положень

статей 412-414 цього Кодексу. Також він не вказує, з яких підстав, передбачених

ст. 284 КПК, провадження щодо нього підлягає закриттю та не наводить відповідного тому обґрунтування із вказівкою на конкретні норми процесуального права, зокрема статті 370, 373, 404, 419, 420 цього кодексу.

Формально посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції положень статей 3, 5 та 13 Європейської конвенції з прав людини, засуджений

не конкретизує, у чому конкретно полягають ці порушення і яким чином вони вплинули чи могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення.
Відсутність у касаційній скарзі зазначених обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 17 квітня 2018 року щодо нього

і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3