У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000029 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.06.2018 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаїва, громадянин України, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 01.11.2016 року Сихівським районним судом міста Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень;15.01.2018 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки зі сплатою штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7
__________________________________________________________________провадження :№ 11-кп/4812/220/18 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія : ч.1 ст. 185 КК України доповідач апеляц. інстан.: ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити провадження за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України, за даним вироком, та злочину за який ОСОБА_5 засуджений вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч.1 ст.289 КК України від 15.01.2018 року до покарання у виді обмеження волі строком на три роки зі сплатою штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 гривень, який підлягає до виконання самостійно, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1(один) місяць зі сплатою штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 гривень.
На підставі частини 3 статті 73 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 гривень, слід виконувати самостійно.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що вирок суду є надто суворим, необгрунтованим та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Стверджує, що не вчиняв всіх інкримінованих йому злочинів, а тільки взяв вину на себе.
В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що вчинив дані злочини, але не згоден з вироком суду, оскільки вважає, його занадто суворим.
Вважає, що судом при призначенні йому покарання не було враховано всі пом`якшуючи обставини.
Стверджує, що на даний час, відбуваючи покарання за попереднім вироком, знаходячись на поселенні, має бажання відшкодувати завдану злочинами шкоду, та просить змінити покарання призначене судом першої інстанції на альтернативне, а саме на обмеження волі, щоб він мав можливість самостійно заробити кошти на відшкодування завданої шкоди.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував позиції потерпілих, які просили призначити покарання у виді обмеження волі.
Встановлені судом першої інстанції обставини.

10.11.2017 року, у вечірній час ОСОБА_5 , з метою викрадення предметів, що знаходяться на могилі, а саме: фрагменту загорожі - хвіртки, прийшов на кладовище, яке розташоване на околиці села Показне Новобузького району Миколаївської області.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою вилучення хвіртки огорожі вказаної могили, порушуючи загальноприйняті етичні засади суспільства щодо поваги до померлих і місця їх поховання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, застосовуючи фізичну силу, здійснив наругу над вищевказаною могилою, тобто незаконно викрав фрагмент загорожі, а саме - хвіртку, що знаходиться на вищевказаній могилі для подальшого продажу та отримання грошових коштів, завдавши матеріальну шкоду на суму 250 грн.
Крім цього, 11.11.2017 року, повторно, у вечірній час ОСОБА_5 , з метою викрадення предметів, що знаходяться на могилі, а саме: фрагменту загорожі - хвіртки, прийшов на кладовище, яке розташоване на околиці села Показне Новобузького району Миколаївської області.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою вилучення хвіртки огорожі вказаної могили, порушуючи загальноприйняті етичні засади суспільства щодо поваги до померлих і місця їх поховання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, застосовуючи фізичну силу, здійснив наругу над вищевказаними могилами, тобто незаконно викрав фрагмент загорожі, а саме - хвіртку, для подальшого продажу та отримання грошових коштів, завдавши матеріальну шкоду на суму 250 грн.
Крім цього, ОСОБА_5 вчинив ще декілька корисливих злочинів аналогічним шляхом, повторно, в листопаді місяці - 12.11.2017 року викрав хвіртку огорожі з могили ОСОБА_12 , завдавши матеріальну шкоду на суму 200 грн., 14.11.2017 року викрав хвіртку огорожі з могили ОСОБА_13 , завдавши матеріальну шкоду на суму 400 грн., 15.11.2017 року викрав хвіртку огорожі з могили ОСОБА_14 , завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 16.11.2017 року викрав хвіртки з могил ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , завдавши матеріальну шкоду на суму 500 грн., 17.11.2017 року викрав хвіртку з могили ОСОБА_17 , завдавши матеріальну шкоду на суму 250 грн., 18.11.2017 року з могили невстановленої особи, ОСОБА_5 викрав фрагмент загорожі, а саме - хвіртку, завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 19.11.2017 року викрав хвіртку з могили ОСОБА_18 , завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 20.11.2017 року викрав хвіртку з могилі невстановленої особи,завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 21.11.2017року викрав хвіртку з могилі не встановленої особи, завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн.
Також, ОСОБА_5 вчинив ще декілька корисливих злочинів аналогічним шляхом, повторно, в грудні місяці, викрав хвіртки: 04.12.2017 з могили ОСОБА_19 , завдавши матеріальну шкоду на суму 400 грн., 05.12.2017 року з могили ОСОБА_20 , завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 06.12.2017 року з могили ОСОБА_21 , завдавши матеріальну шкоду на суму 400 грн., 07.12.2017 року з могили ОСОБА_22 , завдавши матеріальну шкоду на суму 500 грн., 08.12.2017 року з могили ОСОБА_23 , завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 09.12.2017 року з могили невстановленої особи, завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн.,10.12.2017 року з могили невстановленої особи, завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 11.12.2017 року з могили не встановленої особи, завдавши матеріальну шкоду на суму 300 грн., 08.01.2018 року з могили ОСОБА_24 , завдавши матеріальну шкоду на суму 200 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора і захисника про задоволення апеляційної скарги в частині пом`якшення покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 свою вину не визнав, в доповненнях до апеляційної скарги він визнав вину в повному обсязі, також, він визнав свою вину і під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Окрім того, його вина підтверджується наступними письмовими доказами: а саме заявами ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 від 15.01.2018 року про те, що невідома особа вчинила крадіжку хвірток з огорожі з могил ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , а також рапортами слідчого ОСОБА_28 від 15.01.2018 року, про те що в ході досудового розслідування встановлено факти наруги над могилами ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 09.01.2018 року, заявою ОСОБА_29 про добровільну видачу працівникам поліції металевої хвіртки сірого кольору, яку ОСОБА_5 продав його сину ОСОБА_30 , заявою ОСОБА_5 від 09.01.2018 року про добровільну видачу працівникам поліції двох металевих хвірток, які він викрав з території кладовища в селі Показне Новобузького району, протоколом огляду предметів та фототаблиці до нього від 10.01.2018 року, за яким було оглянуто та описано металеві хвіртки, які були видані добровільно ОСОБА_29 та ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експеримента від 16.01.2018 року та фототаблиці до нього, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 розповів та показав, як він здійснив крадіжку металевих хвірток з огорожі могил, заявою представника Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання сільської ради потерпілим по фактам викрадення металевих хвірток з могил невстановлених осіб, заявами ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 від 29.01.2018 року та заявами ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_32 , ОСОБА_36 від 14.02.2018 року, про те, що невідома особа вчинила крадіжку хвірток з огорожі з могил, протоколом огляду місця події від 29.01.2018 року, протоколом проведення слідчого експеримента від 30.01.2018 року та фототаблиці до нього, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 розповів та показав, як він здійснив крадіжку металевих хвірток з огорожі могил ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_37 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та трьох невстановлених осіб та протоколом проведення слідчого експеримента від 15.02.2018 року та фототаблиці до нього, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 розповів та показав, як він здійснив крадіжку металевих хвірток з огорожі могил ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_38 та трьох невстановлених осіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена, як в суді першої інстанції так і суді апеляційної інстанції.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно, з корисливих мотивів.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить пом`якшити йому покарання та замінити йому покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_5 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, яким вчинено багатоепізодний тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину за ч.1 ст.289 КК України, але належних висновків для себе не зробив, не працює, сім`ї не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

Крім того, суд взяв до уваги зміст досудових доповідей відділу пробації від 26.03.2018 року, 18.04.2018 року, де в обвинуваченого ОСОБА_5 встановлений дуже високий ризик вчинення повторного злочину та високий ризик небезпеки для суспільства і необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, у межах санкції ст. 297 ч.3 КК України, та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Є безпідставними посилання апелянта, що суд призначив йому занадто суворе покарання, не взявши до уваги, що він щиро розкаявся, оскільки ці обставини були враховані судом при вивчені даних про особу обвинуваченого, і йому було призначено покарання в мінімальних межах санкції ч.3 ст. 297 КК України.

Подані до суду апеляційної інстанції заяви потерпілих ОСОБА_33 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 про пом`якшення покарання ОСОБА_5 не можуть бути задоволені, оскільки вони висловили лише свою думку. Від інших потерпілих подібних заяв не надходило.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 раніше був судимий, вчинив низку корисливих злочинів, у суду апеляційної інстанції не має підстав застосовувати до нього альтернативний вид покарання у виді обмеження волі.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ч.2 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.06.2018 року відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: