Справа № 296/6298/18
Вирок
Іменем України

09 серпня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002544 від 15.06.2018р. по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Житомир, громадянку України, заміжню, на утриманні має неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, працюючу на посаді ткача в ТОВ «Грайф Флексіблс Україна», зареєстровану у АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

0.06.2018 року близько 20 години, перебуваючи за адресою у м. Житомирі, вул. Київська, 118, у кімнаті № 99, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_6 , яка стояла спиною до неї, та нанесла своєю рукою удар по лівій руці. В послідуючому, після того як ОСОБА_6 повернулася обличчям до ОСОБА_5 , остання нанесла ще два удари своєю рукою по правій та лівій руці ОСОБА_6 .

Таким чином, внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на обох верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного злочину визнала повністю. В судовому засіданні дала показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодилася з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. Пояснила, що через ріелтора заселила до кімнати АДРЕСА_3 потерпілу та її матір. При їх заселенні дійшли згоди з приводу вартості та умов проживання в кімнаті. Домовленість була про оплату за оренду за 2 місяці наперед. Потерпіла дала їй частину грошей, іншу частину обіцяла віддати через пару днів. Через пару днів їй подзвонила потерпіла та повідомила, що в кімнаті відсутні стільці та посуд, хоча при вселенні їх все влаштовувало. 10.06.2018 року увечері вона прийшла до них з вимогою про виселення, оскільки домовленості між ними щодо оплати оренди житла не виконані. Перед приїздом випила пляшку пива. Поведінка потерпілої була провокуючою, вона та її мати ображали її словами брутальної лайки, внаслідок чого взяла потерпілу за руку та вдарила її. Оскільки потерпіла продовжувала її ображати, вона ще два рази її вдарила. Після цього вони зібрали свої речі, вийшли з кімнати, сіли в автомобіль та поїхали. Після вказаної події вона з потерпілою не спілкувалася. У вчиненому розкаюється, вибачилась перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 10.06.2018 року увечері обвинувачена приїхала до них та почала розмову про необхідність оплати за оренду, оскільки так прописано в договорі. Оскільки домовленість в них була іншою, обвинувачена зі словами нецензурної лайки почала говорити про те, щоб потерпіла з матір`ю виселялися. При цьому була в стані алкогольного сп`яніння. Після ударів обвинуваченої, зібрала речі та пішла. Гроші, заплачені нею за проживання, не повернула. Удар був в ліву руку рукою ззаду, потім біля дверей обвинувачена рукою нанесла ще декілька ударів. Після вказаних ударів були синці, проходила судово медичну експертизу, на лікуванні не перебувала.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченої.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину, і ці умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Так, обтяжуючих відповідальність обвинуваченої обставин судом не встановлено. Доводи прокурора в дебатах про те, що необхідно врахувати в якості обтяжуючої відповідальність обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки така обставина не вмінялась обвинуваченій під час досудового розслідування та не зазначена у обвинувальному акті, затвердженому прокурором (ні в фактичних обставинах, ні в формулюванні обвинувачення, ні в обтяжуючих обставинах). Суд не може в даному випадку погіршити становище підсудної та вийти за межі висунутого обвинувачення. В якості пом`якшуючої відповідальність обставини суд визнає визнання вини та щире каяття.

Суд також враховує і те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має молодий вік, на обліку на даний час в нарколога, психіатра не перебуває, її соціальні зв`язки заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, 2007 р.н., працює офіційно, за місцем роботи характеризується позитивно, думку прокурора, потерпілої, враховуючи також висновок органу пробації про середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено. Потерпілій роз`яснено право звернутись з позовом в порядку цивільного судочинства. Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченій, потерпілій, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1