У Х В А Л А
30 жовтня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району
Київської області, громадянина України, зареєстрованого та
проживаючого за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2018 року обвинувальний акт, яким ОСОБА_5 висунуте обвинувачення за ч. 3 ст. 153 КК України, повернуто прокурору.
За доводами апеляційної скарги прокурора, судове рішення про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є невмотивованим. Апелянт вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки містить формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію.
Крім того, він не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не містить конкретного викладу фактичних обставин злочину та формулювання обвинувачення. Прокурор зазначає, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», у випадку недопустимої натуралізації опису в обвинувальному висновку обставин вчиненого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, судам необхідно повертати справу прокурору для складання нового обвинувального висновку.
Прокурор звертає увагу на те, що висновок суду про порушення прокурором ст. 293 КПК України, зокрема щодо вручення стороні захисту обвинувального акта без додатків, а саме реєстру матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр), не відповідає дійсності та не ґрунтуються на законі.
Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не вказано об`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченому злочину та спосіб його вчинення.
Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що в порушення ст. 293 КПК України, стороні захисту був вручений обвинувальний акт без Реєстру. Крім того, суд зазначає, що вручені стороні захисту копії обвинувального акта не є копіями того обвинувального акта, який надійшов до суду.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисник ОСОБА_7 , законний представника потерпілого ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги.

До апеляційної скарги прокурор долучив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 45 днів, проте під час апеляційного розгляду він відмовився від клопотання.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Статтею 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що останнім не в повній мірі дотримані вимоги закону, зокрема обвинувальний акт не міститьконкретного викладу фактичних обставин злочину.
З таким висновком суду не погоджується колегія суддів.
Відповідно до ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, суд правильно зазначив, що висунуте обвинувачення має бути зрозумілим.
Проте, ані сторона захисту чи потерпілі, ані суд не можуть вимагати від прокурора його викладення так, як, на їх думку, це має бути.
Відповідно до обвинувального акта, як у викладенні фактичних обставин, так і у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 , застосувавши до малолітнього ОСОБА_9 насильство, використовуючи його безпорадний стан, задовольнив власні статеві пристрасті неприроднім способом.
На думку колегії суддів, деталізація стосовно способу задоволення статевої пристрасті неприроднім способом приведе до натуралізації, що є неприпустимим.
Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», у випадку недопустимої натуралізації опису в обвинувальному висновку обставин вчиненого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, судам необхідно повертати справу прокурору для складання нового обвинувального висновку.
Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що стороні захисту був вручений обвинувальний акт без Реєстру.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_7 отримали копію обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розпискою (а.с. 11).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2018 року про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні № 0000444 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3