621/210/18 1-кп/621/98/18
У Х В А Л А

24 вересня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000808 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Масловка Лівобережного району Воронезької області, є громадянином України, розлучений, не працює, не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживав в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта №0000808 від 31.01.2018 ОСОБА_4 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення за наступних обставин: 24 серпня 2017 року близько 09:00 години в м. Змієві Харківської області ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приїхав на автомобілі "ІЖ 271-51", зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_2 , де перебуваючи на території подвір`я Зміївського відділення Філії "Харківській державний обласний навчально-курсовий комбінат" УДП по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс", переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, шляхом пошкодження шибки вікна проник до приміщення вказаного підприємства, звідки, реалізуючи умисел на таємне викрадення майна вказаного підприємства, виніс на територію подвір`я два керамічні тепло-вентилятори "Liberton LGFW 16-2000", загальною вартістю 1453 грн 00 к., однак з причин, що не залежали від його волі, не довів злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця через те, що був затриманий працівниками Зміївського відділення Філії "Харківській державний обласний навчально-курсовий комбінат" УДП по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів "Укрінтеравтосервіс", тобто з причин, що не залежали від його волі, внаслідок чого не зміг розпорядитися вказаним майном.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04 серпня 2018 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)", строком до 01.10.2018, з визначенням розміру застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 92050 (дев`яносто дві тисячі п`ятдесят) грн 00 к.

Судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки прокурором заявлено клопотання про відкладення судового розгляду.

Одночасно з клопотанням про відкладення судового розгляду прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке мотивоване тим, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, вважав, що для забезпечення його явки в суд достатньо менш суворого запобіжного заходу. Зобов`язався прибувати до суду на перший виклик, повідомляти про своє місце проживання у разі його зміни.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, вважала, що для обвинуваченого достатньо і такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання. На обґрунтування висловленої позиції повідомила, що перебуваючи під вартою ОСОБА_4 усвідомив серйозність наслідків ухилення від суду та невиконання процесуальних обов`язків.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 судом було взято до уваги, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який найсуворіше покарання передбачене у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Під час перебування під цілодобовим домашнім арештом обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся за викликом до суду, а також покинув місце проживання, в наслідок чого неможливо було доставити його приводом та було оголошено розшук, відомості про відсутність у останнього постійного місця проживання та його бродячий спосіб життя, відсутність міцних соціальних зв`язків в Україні, що вказують на високий ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, станом на час судового розгляду стороною захисту не надано будь-яких підтверджених документально або показаннями власників житла відомостей щодо адреси місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , на яку можливо було б направляти повістки про виклик до суду, чи за якою він міг би перебувати під домашнім арештом.

Раніше у відношенні обвинуваченого був застосований запобіжний захід - домашній арешт, однак цей запобіжний захід не був ефективним та не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Згідно статей 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції, сформульованої у пункті 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" від 10.02.2011, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в пункті 35 рішення Європейського суду з справ людини у справі "Летельє проти Франції".

За таких обставин клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, що не перешкоджає стороні захисту звернутися з клопотанням про зміну запобіжного заходу за наявності обставин, які вказують про зниження чи припинення ризиків, що є підставою для тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, майнового та сімейного стану обвинуваченого, суд визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 92050 грн 00 к.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 22 листопада 2018 року.

Визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 92050 (дев`яносто дві тисячі п`ятдесят) грн 00 к., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із м. Змієва Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за викликом до суду.

У разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1