Провадження № 11-сс/4808/47/18
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2018 року про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Мотивує свої вимоги тим, що вважає рішення слідчого судді в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків необґрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального правопорушення. Зазначає, що дійшовши висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу домашнього арешту, слідчий суддя не врахував положень ч. 2 ст. 183 КПК України та не навів в ухвалі достатніх обґрунтувань щодо застосування саме такого запобіжного заходу. Вважає те, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, винятковими обставинами, при яких домашній арешт не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам. Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що досудове слідство не проведено в повній мірі, не встановлено повне коло можливих свідків, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою не дасть можливість підозрюваному спілкуватись зі свідками та впливати на них.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Вказує, що в ній не наведено жодних аргументів щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним в оскарженому рішенні. На його думку, те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, саме по собі недостатнім аргументом, враховуючи те, що злочин є необережним. З приводу доводів про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не дасть можливості підозрюваному спілкуватися зі свідками та впливати на них, зазначає, що на ОСОБА_8 покладено обов`язок утримуватись від спілкування з потерпілим та усіма свідками в даному кримінальному провадженні, а прокурором не доведено намірів підозрюваного порушувати ухвалу слідчого судді. Звертає увагу на судову практику щодо застосування запобіжних заходів відносно підозрюваних у кримінальних провадженнях, де унаслідок дорожньо-транспортних пригод настала смерть потерпілих.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2018 року клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням відповідних обов`язків, до 26 грудня 2018 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що 26 жовтня 2018 року о 21 год. 50 хв. у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 та 27 жовтня 2018 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Врахував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, наявність постійного місця проживання, неодружений, не працює, та раніше не судимий. В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам. Відтак, з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, дійшов висновку, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період доби з 06 год. по 22 год. залишати житло, з покладенням на нього додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній, вважає, що відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважають її безпідставною, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор висловив свою незгоду щодо застосування виду запобіжного заходу домашнього арешту, просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим, з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Як вбачається з наданих матеріалів, 27 жовтня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.п. 20-21), про те, що він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Наведені у клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, копії яких долучено до клопотання, а саме витягом з ЄРДР за № 0000819 від 26 жовтня 2018 року, протоколом огляду місця події від 26 жовтня 2018 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 жовтня 2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження, підтверджується обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах вказують на те, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає показання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

В той час, із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення не навела переконливі доводи того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Прокурор посилається на те, що досудове слідство не проведено в повній мірі, не встановлено повне коло можливих свідків. В той час, ці обставини, враховано слідчим суддею саме при вирішенні питання про те, чи мають в даному випадку мають місце відповідні ризики. Такі обставини не можуть вказувати на те, який запобіжний захід буде достатнім та забезпечить їх запобігання.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що встановлені під час розгляду клопотання слідчого обставини давали підстави слідчому судді дійти висновку, що підозрюваний не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягатиме у забороні залишати житло у нічний період доби.

При цьому, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, та оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив остаточний висновок по вирішенню клопотання.

За таких обставин, враховуючи те, що тяжкість злочину та передбачене законом покарання за цей злочин не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, його обставини, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 181, 183, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5