09.11.2018
1-кп/359/580/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією кримінального провадження №0001764 внесену до ЄРДР 14.08.2018 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Бориспіль Київської обл., українця,
гр. України, раніше не судимого, одруженого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,
за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в :

Судом встановлено, що 14.08.2018, близько 09 години 30 хвилин, в світлий період доби, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «NISSAN PATHFINDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинився на прилеглій території - виїзді на вулиці Київський Шлях, міста Бориспіль Київської області, поблизу будинку №39.
В цей час водій ОСОБА_6 , проявляючи злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив п.п. 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), з метою об`їзду затору автомобілів на вулиці Київський Шлях міста Бориспіль Київської області, розпочав рух автомобіля «NISSAN PATHFINDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заднім ходом, не переконавшись в безпечності маневру та не звернувшись за допомогою до інших осіб, з метою об`їзду затору.
Під час руху заднім ходом водій ОСОБА_6 здійснив наїзд задньою частиною автомобіля «NISSAN PATHFINDER», на пішохода ОСОБА_5 , який в цей час перебував в полі зору водія, рухаючись вздовж виїзду з прилеглої території позаду автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням; закритого перелому дистального мета епіфізу правої променевої кістки зі зміщенням, які згідно висновку експерта № 96Д від 24.09.2018 відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6 , який грубо порушив Правила дорожнього руху України: п. 2.3 «б» ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 10.9 ПДР, згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення ОСОБА_6 п.п. 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та спричиненням ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання про те, що дійсно у вказаний день та час рухався заднім ходом на автомобілі «NISSAN PATHFINDER» на вул.Київський шлях в м.Бориспіль. Сонце знаходилося низькоі тому він не помітив у камеру заднього виду пішохода Отича, що послужило причиною на його наїзд. Він зразу зупинився та почав надавати пішоходу допомогу. Коли виявив, що ОСОБА_5 скаржиться на біль у нозі, відвіз його до лікарні, надав грошові кошти на первинну медичну допомогу. Через деякий час звозив його в обласну лікарню. Частково надав потерпілому кошти на лікування і зобов`язується надавати в подальшому до повного його одужання.
Просив не позбавляти його прав керування транспортним засобом, так як він є приватним підприємцем, діяльність якого є перевезення вантажів.
З урахуванням позиції обвинуваченого, а також думку прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювалися (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, місця, часу, способу скоєння злочину тощо).
Суд дійшов до переконання, що вина ОСОБА_6 доведена повністю. Його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як дії, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, злочин за ч. 1 ст. 286 КК України є злочином середньої тяжкості.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Обираючи обвинуваченому кримінальне покарання суд виходить з того що обвинувачений у скоєному щиро розкаявся, що є пом`якшуючою покарання обставиною (ст.66 КК України). Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено (ст.67 КК України).
Аналіз даних ОСОБА_6 вказує на те, що він раніше не судимий. На обліку у лікаря-психіатра та психіатра не перебуває.
З огляду на дані обставини в їх сукупності та враховуючи думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, позицію прокурора підтримує, обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції даної частини статті у виді штрафу, в зв`язку з тим, що тяжкі наслідків від вчинення даного злочину не настали та відсутня суспільна небезпека. Крім того суд враховує також дії обвинуваченого після ДТП, який надавав первинну медичну допомогу потерпілому та доставив останнього до лікарні, що суттєво знижує його суспільну небезпеку.
Європейський Суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998).

ЄСПЛ у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином суд приходить до переконання не застосовувати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк враховуючи те, що позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом позбавить його можливості забезпечувати нормальні умови проживання його родини, так як перевезення вантажів це основний вид діяльності, що буде сприяти лише погіршенню їх матеріального становища.
Застосування більш тяжкого покарання до обвинуваченого суд вважає недоцільним зважаючи на його особу та відношення до вчиненого злочину.
Суд прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових злочинів.
В справі є судові витрати за проведення експертиз, вартість яких необхідно стягнути на користь держави з обвинуваченого.
Цивільний позов по справі відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.100, 368 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Підстави для його обрання відсутні.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 коп.
Речові докази в кримінальному провадженні: автомобіль «NISSAN PATHFINDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спецмайданчику ДП «Інформ Ресурс» за адресою: Баришівський р-н с. Семенівка вул. Кірова, 15- повернути власнику; свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «NISSAN PATHFINDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія та номер НОМЕР_2 , залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Бориспільский міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1