Номер провадження: 11-кп/785/608/18
Номер справи місцевого суду: 500/6454/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року м. Одеса

Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі матеріали кримінального провадження №0002101 від 26.07.2017 року за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2018 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
в кримінальному провадженні №0002101 від 26.07.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно оскаржуваної ухвали районного суду та матеріалів кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено, що 26.07.2017 в обідню пору, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу пройшла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_2 , де з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б побачити та перешкодити її злочинним намірам, підійшла до вітрини та взяла з полки жіночу літню сукню вартістю 618 грн., а також жіночий літній комбінезон вартістю 754 грн., та не розрахувавшись за них вийшла з приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій фізичній особі підприємцю ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 1372 гривні.
Далі, 26.07.2017, біля 13 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу пройшла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який належить ТОВ «РУШ» розташованого у м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Пушкіна, 56 «а» та діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшла до вітрин магазину та в різних місцях, взяла наступний товар: станки для гоління одноразові жіночі 2 леза торгової марки «May Bodi» в кількості 3 штуки, вартістю 12,29 гривень, бальзам-ополіскувач зміцнення коренів волосся, ємністю 215 мл торгової марки «Біокон» у кількості 1 штука, вартістю 36,99 гривень, сережки 16 L N 798-10 в кількості 1 пара, вартістю 39,99 гривень; сережки 16 DQ852-6 в кількості 1 пара, вартістю 29,99 гривень, сережки 16LT1233-6 в кількості 1 пара, вартістю 39,99 гривень; сережки 16 LN852-5 в кількості 1 пара, вартістю 29,99 гривень; сережки 16 DQ 1234-4, вартістю 49,99 гривень; сережки 16 DQ742-4, вартістю 29,99 гривень, чим спричинила потерпілому ТОВ «Руш» збиток на загальну суму 268,92 гривень.
Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.07.2017 в обідню пору, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу пройшла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого у АДРЕСА_3 , де діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б побачити та перешкодити її злочинним намірам, підійшовши до вітрини, взяла жіночу нічну сорочку вартістю 429 грн., та не розрахувавшись за неї, вийшла з приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій фізичній особі підприємцю ОСОБА_12 збиток на суму 429 гривень.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.07.2017 біля 14 години, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу пройшла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який належить ТОВ «РУШ» розташованого у м. Ізмаїлі Одеської області по пр. Суворова, 56 та діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна до вітрин магазину та в різних місцях, взяла наступний товар: туш для вій об`ємну торгової марки «Ел.Си.Еф.», вартістю 58,25 гривень, парфумовану воду жіночу, об`ємом 50 мл торгової марки «ММ Ребул Леді Роял Дрім», вартістю 165,83 гривні, крем для догляду за шкірою навколо очей 35+15 мл торгової марки «Еарньєр Скін Нечралз Захист від зморшок», вартістю 80,75 гривень, комплексний матуючий крем для обличчя ВВ, об`ємом 40 мл торгової марки «Еарньєр Скін Нечралз Секрет Досконалості», вартістю 120 гривень, тональний крем Флавлес скін 03 торгової марки «Ел.Си.Еф», вартістю 37,49 гривень, лак для нігтів Еель Ефект, об`ємом 9 мл торгової марки «Жерден», вартістю 23,33 гривні, ножиці для манікюру AS-701 торгової марки «К.О.С.», вартістю 83,25 гривен, гель від прищів швидкої дії, об`ємом 15 мл торгової марки «Клеан Клір», вартістю 86,66 гривень, професіональній Консілер супер смус 01 торгової марки «Ламель», вартістю 29,99 гривень, крем-гель для вмивання для сухої та чутливої шкіри абсолютна ніжність, об`ємом 150 мл торгової марки «Лореаль SKIN EXPERT», вартістю 81,58 гривень, тонік для нормальної та комбінованої шкіри, об`ємом 200 мл торгової марки «Лореаль Тріо актів», вартістю 81,58 гривень, крем живильний денний, нічний та для комбінованої шкіри, об`ємом 40 мл торгової марки «Чиста лінія», вартістю 24,83 гривні, гель для душа, об`ємом 0,250 мл торгової марки «Дав», вартістю 35,85 гривень, а всього на загальну суму 909,42 гривень та намагалась викрасти вказане майно, однак свій злочинний намір до кінця не довела, з причин, що не залежали від ії волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, так як була затримана співробітниками вказаного магазину.
Вчинення ОСОБА_8 інкримінованих діянь, що підпадають під ознаки ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , на період часу, що відноситься до скоєння кримінальних правопорушень, в яких вона підозрюється, страждала на психічний розлад у вигляді «Шизофренії параноідної, епізодичний тип перебігу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.01» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у зв`язку з чим не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 страждає на психічний розлад у вигляді «Шизофренії параноідної, епізодичний тип перебігу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Р20.01» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у медичний заклад із звичайним наглядом.
Оскаржуваною ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_8 . Мотивуючи прийняте рішення суд послався на те, що примусові заходи медичного характеру не можуть застосовуватися до особи, яка є обвинуваченою.
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову про задоволення клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що суд першої інстанції не з`ясовано питання, які він має з`ясувати відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, що свідчить про неповноту судового розгляду клопотання прокурора. Ухвала суду постановлена без урахування положень ч. 3 ст. 513 КПК України, у зв`язку з чим судом допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор посилається на те, що районний суд дійшов хибного висновку, що ОСОБА_8 у кримінальному провадженні набула статусу обвинуваченої, чим не врахував положення ст. 42 КПК України, що особа набуває статусу обвинуваченого після передання обвинувального акту щодо неї до суду. Прокурор також вказує, що безпідставними є посилання суду в оскаржуваній ухвалі на ст. 498 КК України, оскільки вона регламентує підстави для застосування судом примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; захисника та законного представника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінальної справи; перевіривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З положень ст.ст. 511, 512 КПК України слідує, що судовий розгляд клопотання прокурора, або клопотання слідчого затвердженого прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру, завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які (ч. 1 ст. 513 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 513 КПК України суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження лише встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення.

Однак, при постановленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Апеляційний суд констатує, що єдиною підставою для відмови в задоволенні клопотання є посилання суду на те, що в клопотанні безпідставно зазначено, що ОСОБА_8 вчинила інкриміновані їй злочини та обвинувачується в їх вчиненні, що суперечить вимогам ст.498 КПК України, оскільки застосування примусових заходів медичного характеру відносно особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення не передбачено діючим законодавством.

Посилання суду на положення ст.498 КПК України апеляційний суд визнає безпідставним та хибним, оскільки зазначена норма закону регламентує підстави для застосування примусових заходів виховного характеру, а судом розглядалося клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, що свідчить про невірне застосування судом норм процесуального права.

Крім того, з висновком та підставами, які слугували відмові в задоволенні клопотання, апеляційний суд не погоджується, оскільки навіть встановивши невідповідність клопотання вимогам ст.292 КПК України, зокрема безпідставному зазначенню в ньому про те, що особа вчинила злочини та обвинувачується у їх вчиненні, суду, під час підготовчого судового засідання, слід було виконати вимоги ст.314 КПК України, а саме у разі невідповідності клопотання вимогам закону повернути його прокурору для усунення недоліків. Ці вимоги закону суд не виконав, призначив до розгляду клопотання та більш того відмовив у його задоволенні фактично пославшись, як на підставу відмови, тільки на недоліки клопотання.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не дотримано положень ст.314 КПК України, а також порушено вимоги ст.ст. 94, 370 КПК України, оскільки судом належно не досліджені докази та не наведені мотиви прийнятого рішення про відмову в задоволенні клопотання.

За таких умов апеляційний суд вважає, що таке судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому воно є передчасним.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412 КПК України, які були допущені судом першої інстанції.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність та забезпечення права на захист.

З огляду на вимоги ст.ст. 7, 9 КПК України, з урахуванням грубого порушення кримінального процесу в частині не дослідження наявних у справі доказів, яке привело до прийняття незаконного рішення, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотними порушеннями вимог кримінального та кримінально-процесуального законів.

Встановлені апеляційним судом порушення свідчать про неналежний розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 по суті, що унеможливлювало ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, та у відповідності до положень ч.1 ст.412 КПК України визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою скасування судового рішення.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
З огляду на вищенаведене та практику Європейського суду з прав людини, враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені в порядку апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції.
Під час нового розгляду районному суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, та у разі відповідності клопотання вимогам закону, призначити судовий розгляд за результатами якого прийняти законне та обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_8 скасувати, та призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання , в іншому складі суду.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4