№ 336/4433/18
Пр. 1кп/336/552/2018
У Х В А Л А

18 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0002551 від 24.07.2018 р., відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

01.07.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 105 КК України був звільнений від покарання та переданий на поруки матері ОСОБА_7 строком на 2 роки.

10.04.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч.2, 69 КК України, до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки.

23.11.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки. Шляхом поглинання більш сурового покарання менш суворого вироку Шевченківського РС м. Запоріжжя від 10.04.2014 року призначити за сукупністю злочинів остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік і 6 місяців. 28.03.2018 Апеляційним судом Запорізької області вирішено питання про перегляд вироків та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців.

- 31.05.2017 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя був направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До провадження судді ОСОБА_1 отримано обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002551 від 24.07.2018 р., відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , яких повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення розгляду справи, не з`явився, про поважні причини неможливості прибути до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою обвинуваченого, у судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_6 . Крім того, під час досудового слідства ОСОБА_4 26.07.2018 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії ухвали закінчується 22.09.2018 року. У зв`язку з цим, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти застосування примусового приводу обвинуваченого ОСОБА_6 , проте заперечували проти задоволення письмового клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що підстав для його задоволення немає, оскільки ОСОБА_4 не має наміру ухилятись від явки до суду, має стійкі родинні зв`язки, тобто відсутні ризики в розумінні ст. 183 КПК України.

Відповідно до ст. 139, 140 КПК України, якщо обвинувачений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід, який полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця виклику в зазначений в ухвалі час.

Як вказує ст. 142 КПК України, під час судового провадження клопотання про здійснення приводу розглядається негайно після його ініціювання.

Зважаючи, що обвинувачений не з`явився до судового засідання, суд вбачає підстави для задоволення клопотання прокурора та застосування приводу обвинуваченого в судове засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, за відсутності таких клопотань сторін застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки ст. 314 КПК України не визначено процедуру продовження на час судового розгляду такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, обраного під час досудового слідства, суд, вирішуючи заявлене клопотання, виходить з вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканність, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а статтями 13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію "передбачуваності закону" для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції» (п.74).

Крім того, у цьому ж Рішенні Суд зазначив, що «ст. 46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті статті 1 - покладає на державу-відповідача юридичний обов`язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду (п.97).

Суд вважає, що задля запобігання встановленого в зазначеному Рішенні Судом системного порушення, а саме практики, яка виникла «у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним з основних елементів верховенства права» (п.74), питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_4 підлягає вирішенню в даному підготовчому судовому засіданні судом з ухваленням вмотивованого рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу для існування, є особою працездатного віку, за станом здоров`я може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, та на момент розгляду справи не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, скоєння інших злочинів, тож є підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з часу закінчення строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25.07.2018 року, якою строк визначено до 22.09.2017 року включно, враховуючи відповідні роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 314-316, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 21 листопада 2018 року включно.

Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою до 21 листопада 2018 року включно.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , примусовий привід до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на 31.10.2018 року о 14.00 год., виконання якого доручити Шевченківському ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1.

Зобов`язати Шевченківський ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, за умови неможливості виконання даної ухвали, повідомити суд про причини невиконання та про застосовані заходи спрямовані на її виконання в строк до 14 год. 00 хв. 31 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1