Ухвала
31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 1-2/1999

провадження № 51-9418 зно 18
Суддя Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000 року,
встановив:
Як убачається з долучених до заяви копій судових рішень, вироком Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року ОСОБА_2 засуджено за п. «а», п. «г» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 19 і ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року, із застосуванням ст. 42 КК України, до покарання у виді смертної кари.
ОСОБА_2 виправдано за ч. 3 ст. 193, ст. 208, ч. 1 ст. 222 КК України 1960 року у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні злочинів.
Ухвалою Верховного Суду України від 25 травня 2000 року вирок Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року щодо ОСОБА_2 змінено. Призначене останньому покарання за п. «а», п. «г» ст. 93 КК України 1960 року у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.
На підставі ст. 42 КК України 1960 року постановлено вважати ОСОБА_2 засудженим за сукупністю злочинів п. «а», п. «г» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 19 і ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі.
В решті вирок суду залишено без зміни.
На адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 , датована 12 жовтня 2018 року, у якій останній просив переглянути вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2004 року за нововиявленими обставинами.
Перевіривши відповідність заяви вимогам ст. 462 КПК України, вважаю, що вона подана без додержання положень цього закону.
У своєму клопотанні ОСОБА_2 вказує на незаконність судових рішень, та наголошує, що на момент їх постановлення законодавством України найсуворішим видом покарання було визначено позбавлення волі на строк 15 років. У зв`язку з цим, на переконання ОСОБА_2 , судові рішення щодо нього необхідно переглянути за нововиявленими обставинами.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
По суті, у клопотанні засудженим ОСОБА_2 ставиться питання про приведення вироку та ухвали щодо нього у відповідність до кримінального законодавства, яке діяло на час постановлення відповідних судових рішень.
Таким чином, всупереч вимогам зазначених статей, подане засудженим ОСОБА_2 клопотання не містить вказівки та такі обставини, що відповідно до закону є нововиявленими, могли вплинути на судові рішення, та не були відомі та не могли бути відомі судам та особі, яка звертається із відповідною завою.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. Однак, ОСОБА_2 у клопотанні не зазначено коли конкретно він дізнався, про обставини, які на його думку є нововиявленими.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.
Оскільки клопотання ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, його слід залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 462, ст. 464 КПК України
постановив:
Клопотання ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000 року, залишити без руху та встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали клопотання буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя

ОСОБА_1