Дата документу 26.09.2018
Справа № 334/143/17
Провадження № 1-кп/334/74/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

за участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

захисника - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, за обвинуваченням: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12 липня 2016 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя, за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_10 у відповідності до ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, невиконання встановлених обов`язків є: порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, які були вчинені після письмового попередження, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2016 року обвинуваченого засуджено за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт. Обвинувачений у підрозділі КВІ УДПтС України в Запорізькій області був ознайомлений під підпис з умовами відбування покарання, та у зв`язку з чим було винесено постанову про встановлення реєстраційного дня, відібрано пояснення про його постійне місце проживання, видано направлення для відбування громадських робіт до КП «Титан» м. Запоріжжя, та попереджено про відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та скоєння повторного злочину чи адміністративного правопорушення.

Згідно направлення №8407 від 28 жовтня 2016 року, обвинувачений повинен був приступити до відбування покарання з 01 листопада 2016 року.

Однак обвинувачений, будучи особою, засудженою вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2016 року до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, діючи умисно, маючи умисел направлений на ухилення від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт у період з 01 листопада 2016 року до 28 грудня 2016 року до відбування покарання на КП «Титан»» м. Запоріжжя, не приступив, тим самим ухилився від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт які йому було призначено Ленінським районним судом м. Запоріжжя у вигляді покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України.

Він же 11 січня 2017 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на перехресті вулиці Квітуча та вулиці Пугачова в місті Запоріжжя, підійшов до раніше знайомого ОСОБА_9 та в ході раптового словесного конфлікту наніс останньому два ударі кулаком правої руки в область нижньої щелепи та обличчя. Після чого між ними зав`язалась бійка, в результаті якої ОСОБА_9 впав на асфальтне покриття, після чого обвинувачений наніс останньому два удари правою ногою по тулубу. Далі, а саме після бійки, ОСОБА_9 , з метою припинення нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим, добровільно передав останньому грошові кошти в сумі 100 гривень. Після ОСОБА_9 дістав зі своєї кишені куртки мобільний телефон «Fly FF243», в корпусі чорного кольору, вартістю 577 гривень 80 копійок, обвинувачений, вихопив з руки вищевказаний мобільний телефон, та погрожуючи фізичною розправою, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, при цьому потерпілий прохав залишити зазначений мобільний телефон, однак обвинувачений проігнорував вимогу останнього, чим завдав збиток ОСОБА_9 на загальну суму 677 гривень 80 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміновані йому діяння. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованих йому злочинів підтверджується і іншими фактичними доказами справи, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності зі ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені право оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, та за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Вивчаючи особу винного, судом встановлено наступне: ОСОБА_10 раніше судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

При визначенні виду та розміру покарання суд бере до уваги, що ОСОБА_10 провину визнав повністю, розкаявся у скоєному як обставини які пом`якшують покарання, обтяжуючих обставин в ході судового слідства не встановлено.

Враховуючи ці обставини, ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, раніше судимого, який провину свою визнав повністю, в скоєному розкаявся, а також приймаючи до уваги думку потерпілого, який матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має та просив призначити останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку, про призначення покарання не в максимальних межах санкції ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України, що буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.71 КК України, немає оскільки на час розгляду даної справи обвинувачений покарання яке йому було призначено за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2016 року у вигляді 200 годин громадських робіт він відбув у повному обсязі у липні 2018 року.

Оскільки ОСОБА_10 вчинив злочини, передбачені різними статтями Особливої частини Кримінального кодексу України, остаточне покарання йому підлягає призначенню за сукупністю злочинів, тобто за правилами ч.1 ст.70 КК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.389 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання м`якого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_10 призначити у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_10 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_10 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон «Fly FF243», в корпусі чорного кольору, який по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом та котрий було передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - повернути потерпілому ОСОБА_9 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1