АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/5719/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1140/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 28 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васьково Боговарівського району Костромської області РФ, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого зварювальником ТОВ «Тим метал», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-08.04.1981р. Жовтневим райсудом м. Харькова за ч.2 ст.141 КК України (1960) до 3 років позбавлення волі, звільнився 07.04.1984р. за відбуттям строку покарання;
-17.07.1984р. Валківським райсудом Харківської області за ч.1 ст.17-117 КК України(1960) до 6 років позбавлення волі, звільнився 05.12.1988р. по амністії,
-21.06.1991р. Харківським обласним судом за ст.117 ч.2,93 п. «ж»,42 КК України до 15 років позбавлення волі, звільнився 11.02.2006р. за відбуттям строку покарання;
-26.12.2008р. Жовтневим райсудом м. Харкова за ст.187 ч.1,152 ч.2 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнився 02.02.2016р. за відбуттям строку покарання,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі.
Згідно вироку, 13.09.2017р. приблизно о 20 год.40 хв. ОСОБА_8 знаходився неподалік від домоволодіння по АДРЕСА_3 , де він помітив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , яка тримала у правій руці мобільний телефон.
Саме у той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння мобільним телефоном «Huawei Y6Pro» ОСОБА_7 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я останньої.
Після цього ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, використовуючи темний час доби та фактор несподіванки, застосовуючи фізичне насилля, спочатку наблизився до ОСОБА_7 ззаду,а потім зненацька схопивши рукою за шию потерпілу, силою повалив її на землю. Надалі ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою і бажаючи подавити її активний опір, сів на неї зверху та почав душити її руками за шию, а вона ,захищаючись ,штовхнула його ногою у живіт, а він, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном «Huawei Y6Pro» .
Після цього ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно потерпілої мобільний телефон марки «Huawei Y6Pro», з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті зазначеного протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2960 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 17565 від 25.09.2017.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , пов`язаних із застосуванням фізичного насильства, потерпілій ОСОБА_7 було спричинено згідно висновку судово-медичної експертизи № 5750-ая/17 від 15.09.2017р. тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні шиї у верхній третині, у ділянці проекції нижнього полюсу лівого надколінку, на передній поверхні лівої гомілки та садна на верхній повіці правого ока та у ділянці проекції зовнішнього кінця правої надбрівної дуги ,які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі із доповненнями обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати його дії на ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, тобто не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування посилається на те, що він не мав умислу на грабіж, випадково впав, коли проходив повз потерпілої, а підводячись побачив на землі мобільний телефон, який взяв з метою обернення на свою користь. Просить врахувати , що він одружений, має дітей та онуків, а також перебуваючи на волі зможе відшкодовувати матеріальні та моральні збитки. Вказує також на незаконне врахування судом рецидиву в якості обтяжуючої обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку потерпілої ОСОБА_7 та прокурора, які заперечували проти апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив обставини справи і дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Не погоджуючись із висновками суду, та, не визнавши себе винним, обвинувачений при апеляційному розгляді, свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті не визнав. Вказував, що 13.09.2017р. після 20 год.,повертаючись з роботи додому, по пров. Землемірному у м. Харкові побачив попереду себе раніше незнайому йому жінку, яка розмовляла по телефону. Він запитав у неї чи не потрібна їй допомога із важкими сумками. Не зрозумівши, що вона йому відповіла, він допив пиво та пішов за нею слідом. Зрівнявшись із нею, узяв її за плече, але потім спіткнувся та вони разом упали на землю. Він опинився зверху неї і жінка несподівано вчепилася йому нігтями у обличчя. Потім він звернув увагу, що поруч з ними засвітився мобільний телефон потерпілої, який вона впустила. Тоді він підняв телефон і пішов додому. Наступного дня його затримали працівники поліції, яким він добровільно повернув мобільний телефон потерпілої.

Проте версія обвинуваченого спростовується показами потерпілої ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні, що 13.09.2017р. біля 20 год. вона поверталася додому з магазину з пакетами у руках. По дорозі до неї підійшов незнайомий їй раніше ОСОБА_8 та запитав у неї чи потрібна їй допомога. Вона відповіла, що не потрібна та пішла далі, розмовляючи по мобільному телефону. Приблизно через 300 м. Єршов її наздогнав, схопив рукою за шию та повалив на землю, потім сів на неї зверху та почав душити обома руками. При цьому нічого не говорив. Вона звільнила одну руку та намагалася нігтями подряпати йому шию, потім ногою відштовхнула його. Він втративши свої документи, схопив її мобільний телефон, який лежав на землі, та втік.
Наведені вище та у вироку суду покази потерпілої, на думку колегії суддів , спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_9 . Судом не встановлено даних, які вказують на обмову обвинуваченого потерпілою, а тому її покази визнано достовірними. Доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, також не спростовують висновки суду щодо цих показань, які цілком узгоджуються з іншими доказами, наведеними у вироку, зокрема :

-даними протоколу огляду місця події від 13.09.2017р. та фототаблиці до нього (а.с.07-08 к/п), згідно якого біля будинку №99 по вул. Жовтневої революції у м.Харкові, неподалік від місця вчинення злочину, виявлено та вилучено посвідчення тракториста на ім.`я ОСОБА_8 ,
-даними протоколу огляду місця події від 14.09.2017р. (а.с.13-14 к/п),згідно якого у лісосмузі, яка тягнеться вздовж прилеглої території поблизу підприємства ТОВ «Тім метал»,розташованого по вул.Селянській,124 у м.Харкові, за вказівкою гр. ОСОБА_8 , був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Huawei Y6Pro» ,який знаходився у шкарпетці та полімерному пакеті, під плющем, притрушений землею;
-даними технічного паспорту та копією чеку на придбання потерпілою ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Huawei Y6Pro» від 24.08.2016р. (а.с.20 к/п);
-даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 15.09.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала по характерних ознаках свій мобільний телефон «Huawei Y6Pro» під №2. (а.с.21-23а к/п);
-висновком судово-медичної експертизи №5750-ая/17 від 15.09.2017р. (а.с.28-29 к/п.), згідно якого встановлено, що потерпілій ОСОБА_7 13.09.2017р. були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні шиї у верхній третині, у ділянці проекції нижнього полюсу лівого надколінку, на передній поверхні лівої гомілки та садна на верхній повіці правого ока та у ділянці проекції зовнішнього кінця правої надбрівної дуги. Дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, синці- за механізмом удару або удару-стиснення, садна-за механізмом тертя ковзання, та могли бути отримані за 1-2 доби до проведення огляду. За ступенем тяжкості садна та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень;
-даними висновку судово-товарознавчої експертизи №17565 від 25.09.2017р. (а.с.33-34 к/п), згідно якого визначена ринкова вартість майна потерпілої ОСОБА_7 -мобільного телефону «Huawei Y6Pro»,яка становить 2960 грн.00 коп.;
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2017р. та фото таблиці до нього (а.с.36-40 к/п), згідно якого потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених їй для впізнання осіб впевнено впізнала ОСОБА_8 як особу, яка вчинила відносно неї грабіж 13.09.2017р.;
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2017р. за участі потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого потерпіла у присутності понятих показала та розказала про обставини скоєного відносно неї злочину, указала та пояснила яким способом нападник наносив їй тілесні ушкодження (а.с.41-45 к/п).
Тому колегія суддів погоджується із критичною оцінкою судом версії обвинуваченого та вважає його вину доведеною належними та допустимими доказами, наведеними у вироку суду, який правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно. За таких обставин доводи обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дій колегія суддів вважає необґрунтованими.
Покарання обвинуваченому призначено судом із врахуванням суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який неодноразово був судимий за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, офіційно працював, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має фактичне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не було встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відповідно до вимог ст.67 КК України вірно зазначив рецидив злочину. Доводи апеляції про незаконне врахування даної обставини в якості обтяжуючої колегія суддів вважає безпідставними.
З огляду на вище вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду про неможливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства. Колегія суддів вважає, що обране судом покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України цілком відповідає засадам індивідуалізації ,гуманності і справедливості покарання. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому покарання колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 28 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді -