Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2569/18
Номер провадження 1-кс/376/672/2018
"17" жовтня 2018 р. м. Сквира Київської області
Слідчий суддя Сквирського районного суду Київської області - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора Сквирського відділу ОСОБА_2
при секретарі судових засідань ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_8 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого; одруженого; раніше судимого 27.02.2017 року Сквирським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання згідно ст.75 КК України з випробувальним терміном 2 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.307 Кримінального кодексу України,-

Прокурор у судовому засіданні вважали доцільним продовження тримання підозрюваного під вартою посилаючись на те що ризики які було враховано при обранні даного виду запобіжного заходу не сплинули та продовжують тривати.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти продовження раніше обраного запобіжного заходу з посиланням на те, що допитано всіх свідків обвинувачення, тому ризики на які посилався прокурор, щодо можливого впливу на них відпали та не можуть бути враховані судом. В органу досудового розслідування є всі можливості спрямувати обвинувальний акт до суд. Крім того, підозрюваний має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє та потребує лікування, тощо.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 приходить до наступного.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано з дотриманням вимог п.1 ст.199 КПК України.
ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.
На підставі ухвали слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 24 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання його під вартою, строком на 60 діб, тобто до 20 жовтня 2018 року, з правом внесення застави, у розмірі 80 мінімальних заробітних плат.
Постановою керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 від 17 жовтня 2018 року строк розслідування у вказаному кримінальному проваджені було продовжено до 23.11.2018 року включно.
Прокурор в судовому засіданні вказав, що по даному кримінальному провадженні виконано майже усі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому. Однак, необхідно надати доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику,отримати висновки 7 судових експертиз, з урахуванням висновків вказаних експертиз, визначитись із остаточною кримінально-правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 та повідомити йому про зміну раніше повідомленої підозри, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обрані міри запобіжного заходу продовжують існувати і на даний час. Тому просить суд продовжити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Зі змісту ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить з наступного.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
При вирішенні питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя враховує докази, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, санкція покарання якого передбачає позбавлення волі на строк до 8 років позбавлення волі, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, тяжкості покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, а також характер вчиненого, минуле й особисті та соціальні обставини життя, та його зв`язки з суспільством.
Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення підозрюваного від досудового розслідування. Окрім цього, докази отримані під час досудового розслідування щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 можуть вказувати на можливість впливу на свідків по кримінальному провадженню та ухилення від досудового розслідування, з урахуванням даних про елементи антисоціальної поведінки ОСОБА_5 .
Крім того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який, так як альтернативні запобіжні заходи на даний час не забезпечать належний рівень процесуальної поведінки підозрюваного.
Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.
Виключно через необхідність проведення обов`язкових слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, отримання висновків призначених спеціальних досліджень, а також забезпечення сторін кримінального провадження в ознайомленні з наявними матеріалами, слідчий обґрунтовано ініціював розгляд поданого ним клопотання про доцільність продовження тримання підозрюваного під вартою по означеному кримінальному провадженню.
Щодо доводів сторони захисту про стан здоров`я ОСОБА_5 та потреби останнього у лікуванні, слідчий суддя враховує наступне.
Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 20 вересня 2000 року № 192, обов`язок по забезпеченню медичним обслуговуванням осіб, які утримуються під вартою, покладається на адміністрацію місця попереднього ув`язнення.
Згідно з п. 2.5 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
Відповідно до п. 2.7 зазначеного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Аналогічні положення містяться в «Порядку надання медичної допомоги хворим на туберкульоз особам, взятим під варту, чи які тримаються в установах виконання покарань" затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 205 від 25.06.2014 року згідно якого хворі на заразні форми туберкульозу особи, взяті під варту, отримують медичну допомогу в стаціонарних умовах в дільницях слідчих ізоляторів туберкульозних лікарень Державної кримінально-виконавчої служби (далі - відомчі туберкульозні лікарні). В адміністративно-територіальних одиницях, на території яких відсутні відомчі туберкульозні лікарні, хворі на туберкульоз особи, взяті під варту, отримують медичну допомогу в стаціонарних умовах у протитуберкульозних закладах. Хворі на незаразні форми туберкульозу особи, взяті під варту, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах у медичних частинах слідчих ізоляторів. Хворим на туберкульоз особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі або арешту, медична допомога надається у відомчих туберкульозних лікарнях.
В окремих випадках, визначених МОЗ та Мін`юстом, медична допомога хворим на туберкульоз особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі або арешту, надається в умовах стаціонару у протитуберкульозних закладах.
Крім того, питання щодо госпіталізації особи та перевезення її до закладу охорони здоров`я, де може бути надана екстрена медична допомога особам, узятим під варту, врегульоване Порядком надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі від 21 листопада 2012 року № 1122.
Таким чином, вищезазначеними нормативними актами врегульовано питання щодо організації надання медичної допомоги особам, що перебувають під вартою.
Тобто, існують законні підстави та виправдані потреби для задоволення поданого слідчим клопотання, про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, для забезпечення досягнення завдань в цьому кримінальному провадженні.
З огляду на перераховані обставини, керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України,-
Підозрюваному ОСОБА_5 продовжити строк дії застосованого стосовно нього запобіжного заходу в виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, в межах строку досудового розслідування тобто до 23.11.2018 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя: