Справа № 309/2183/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Хустської місцевої прокуратури на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2018 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч.1 ст.296 КК України на 2 місяці арешту.

Ухвалено звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 20 000 гривень моральної шкоди.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишено без зміни.

Згідно встановлених судом обставин, 21 травня 2017 року о 04 годині ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні кафе «Автомобіліст» в м.Хуст по вул. Івана Франка №175, грубо порушуючи громадський порядок, заважаючи відпочивати іншим відвідувачам кафе, виражаючись грубою нецензурною лайкою, почав чіплятись до бармена-офіціанта кафе ОСОБА_9 , на зауваження останньої поводитись належним чином не реагував та, схопивши останню рукою за шию, почав душити, на що, з метою захисту, ОСОБА_9 вимушена була застосувати до ОСОБА_6 газ сльозоточивої дії, внаслідок чого ОСОБА_6 заспокоївся та вийшов на вулицю.

Однак, продовжуючи далі свої хуліганській дії, ОСОБА_6 о 4 годині 30 хвилин повернувся в приміщення вказаного кафе, де грубо порушуючи громадський порядок, почав руками штовхати бармена-офіціанта ОСОБА_9 , наніс їй один удар рукою в область обличчя, після чого, взяв з бар-стійки відкриту пляшку пива та вилив її на голову ОСОБА_9 , схопив її за руку, почав витягувати із-за бар-стійки кафе, де вона впала на землю, а ОСОБА_6 , схопивши рукою ОСОБА_10 за волосся почав тягти останню по підлозі. Внаслідок вказаних хуліганських дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні легкі ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі, поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 порушує питання про зміну вироку щодо ОСОБА_6 через не вірне розв`язання судом цивільного позову потерпілої. Вказує на те, що висновки суду про необхідність стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 20000 гривень жодним чином не вмотивовані. А визначаючи розмір шкоди саме у розмірі 20000 гривень, суд явно вийшов за межі співрозмірності моральної шкоди душевним стражданням потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , порушує питання про скасування вироку щодо нього та ухвалення нового з призначенням покарання без застосування Закону України «Про амністію в 2016 році». В обґрунтування свої вимог прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 вину у вчиненому не визнавав, жодних клопотань ні ним, ні його захисником з приводу звільнення його від покарання на підставі акту амністії не надходило і в судовому засіданні вказане питання також не вирішувалось.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу обвинувача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що жодна апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і такі сторонами не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд врахував відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого і належним чином вмотивував в цій частині своє рішення.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про незаконність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» апеляційний суд не може визнати обґрунтованим.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості передбачений ч.1 ст. 296 КК України, на його утриманні знаходиться малолітня дитина син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 05.03.2015 року) та ним дана згода на звільнення його від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році».

Враховуючи наведене висновок суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі акту амністії цим вимогам Закону не суперечить.

Твердження прокурора про невизнання ОСОБА_6 вини у вчиненому, відсутність відповідного клопотання з приводу звільнення його від відбування покарання на підставі акту амністії, є необґрунтованими і спростовані матеріалами провадження, а невизнання обвинуваченим вини жодним чином не впливає на правильність висновку суду щодо необхідності звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі акту амністії.

Враховуючи наведене, не грунтується на вимогах закону і твердження захисника в зміненій апеляційній скарзі про повторне звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році".

Окрім цього, доводи захисника в апеляційній скарзі про невірне розв`язання цивільного позову потерпілої та визначення її розміру саме у 20000 гривень, колегія суддів також не може визнати обґрунтованими.

Так, у відповідності до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, керуючись принципом розумності та справедливості, при вирішенні питання про розмір моральної шкоди, суд обґрунтовано визначив саме у розмірі 20000 гривень, що є адекватною компенсацією потерпілій за заподіяні неправомірними діями обвинуваченого моральні страждання.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 з урахуванням внесених доповнень та прокурора Хустської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду від 27 березня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: