Справа № 357/3312/18
У Х В А Л А

26 вересня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0001575 від 28.03.2018 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2018 року ОСОБА_7 , який страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, за пропозицією ОСОБА_8 , домовився вчинити суспільно небезпечне діяння крадіжку чужого майна з магазину в м. Біла Церква.
Того ж дня, 07.02.2018 року близько 02 години 50 хвилин ОСОБА_7 , який страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїчної шизофренії, не усвідомлюючи своїх дій та не керуючи ними, разом з ОСОБА_8 , останній скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь приготовленої «фомки» відігнув метелопластикові дверцята та разом з останнім проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПП ОСОБА_9 , що розташований по АДРЕСА_2 , звідки з вітрини магазину викрав комп`ютерне обладнання та мобільні телефони на загальну суму 58729,333 гривень, належні потерпілому ОСОБА_9 .
Слідчий СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, посилаючись на те, що в період інкримінованого діяння він мав та на теперішній час має хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості із значним порушенням емоцій та поведінки. Він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, але ж під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що він не осудний, а тому просив клопотання задовольнити та застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Захисник ОСОБА_5 вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити і застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 також вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити і застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_7 в судовому засіданні не зміг відповісти на запитання, висловити свою думку щодо відношення до скоєння суспільно небезпечного діяння.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст.93,94 КК України, ст.ст.512,513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені упостанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Статтею 513 КПК Україниімперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Між тим, у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 164 від 12.03.2018 року ОСОБА_7 в період інкримінованого йому суспільно - небезпечного діяння виявляв і в даний час виявляє хронічне психічне захворюванняу шизофренії параноїдальної. Потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_7 на момент розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
У відповідності до вимог ст.ст.19,94 КК Українидо осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п.3наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади»вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_7 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені упостанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»,суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.19,93,94 КК України, ст.ст.512,513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторонї психіатричної допомоги у примусовому порядку - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторонї психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Копію ухвали після її проголошення вручити участникам судового провадження.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом семи діб з дня її проголошення через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1