У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 900 002 35 від 11 січня 2016 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь АРК, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Відмовлено в задоволенні клопотання про застосування стосовно ОСОБА_5 п. г ч. 1 ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.
З ОСОБА_5 стягнуто:
- на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 15.624 (п?ятнадцять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. та моральну шкоду в с умі 20.000 (двадцять тисяч) грн.,
- судові витрати на користь держави в розмірі 703 (сімсот три) грн.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 22.12.2015, приблизно о 18:20 год., керуючи автомобілем RENAULT DUSTER, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби по проїзній частині пр. Повітрофлотського зі сторони пл. Солом`янської в напрямку вул. Преображенської в м. Києві. Перебуваючи на нерегульованому перехресті пр. Повітрофлотського з вул. Преображенською в м. Києві ОСОБА_5 , будучи неуважним, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки під час початку руху та здійснення маневру повороту ліворуч з пр. Повітрофлотського на вул. Преображенську в м. Києві, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 16.2 ПДР України, не надав перевагу пішоходу ОСОБА_8 , яка переходила проїзну частину вул. Преображенської в м. Києві зліва на право відносно руху його автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу, у зв`язку з чим здійснив на неї наїзд. Внаслідок виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження різного виду та була госпіталізована до KMKJI № 17 в м. Києві.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 282/е від 18.03.2016 встановлено, що у ОСОБА_8 були виявленні:
а) садна у ділянці обличчя (носу тощо); садно в ділянці правого колінного суглобу (1,5x1 (см); синець вертлюгової ділянки правого стегна;
б) закрита травма лівого колінного суглобу: садно у ділянці лівого колінного суглобу (3х2,5(см); гемартроз (кров у порожнині суглобу); перелом нижнього полюса лівого надколінника. Відновлення порушеної анатомічної цілісності вказаної кістки (надколінника) та початок відновлення порушеної функції лівого колінного суглобу у даному випадку потребує строк понад 21 добу (у звичайному клінічному перебігу). Відома морфологія цього тілесного ушкодження (наявність зміщення кісткових уламків), свідчить про те, що як відновлення порушеної анатомічної цілісності зазначеної кістки так і відновлення порушеної функції лівої ноги у звичайному клінічному перебігу потребує строк понад 21 добу (зазвичай, мінімально обґрунтовані строки складають щонайменше 7-8 тижнів). Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, виявлене тілесне ушкодження, вказане у п. б) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, відповідно до п.п. 2.2.1.в. та 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним Судом України, Службою безпеки України.
Згідно з висновком авто-технічної експертизи № 149/ат від 22.03.2016 в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля Renault Duster, ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 10.1,16.2 ПДР України. В даній дорожній ситуації експертом, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_5 невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, але вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 16.2 ПДР України. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія ОСОБА_5 , вимогам пунктів: 10.1, 16.2 ПДР України.
Під час руху водій ОСОБА_5 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:
- 1.5 ПДР України, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- 2.3. б ПДР України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- 10.1. ПДР України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- 16.2. ПДР України, згідно якого На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку. Порушення водієм автомобіля марки Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 б, 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22.06.2018 змінити та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 , застосувавши стосовно нього- ОСОБА_5 пункт ґ ст. 1 Закону України Про амністію в 2016 році, звільнити від призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22.06.2018 основного та додаткового покарання у виді обмеження волі стоком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами; в задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди - відмовити.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що вчинене ним кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, - є злочином невеликої тяжкості та відноситься до необережних злочинів, а тому і відноситься до складів злочину, на які розповсюджує свою дію Закон України Про амністію в 2016 році, що випливає з приписів ст. ст. 1,13 цього Закону.
А тому, за п. ґ ст. 1 цього Закону звільняються від покарання особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - після досягнення віку 60 років.
У той же час, суд першої інстанції, як зазначає обвинувачений, неправильно застосував вказану норму Закону, оскільки пов`язав право на амністію осіб, які досягли віку 60 років з страховим стажем, який, за нормами вказаного Закону, стосується тільки умовою призначення пенсії за віком. Помилкове тлумачення судом вказаної норми носить дискримінаційний характер щодо застосування амністії до кола осіб, які досягли пенсійного віку до прийняття Закону України Про обов`язкове державне пенсійне страхування - до 2003 року, або стали пенсіонерами до цього часу, до категорії кола осіб, які досягли пенсійного віку і пенсію призначено на підставі іншого законодавства (військовослужбовців та прирівняні до них особи, прокурорів, суддів). Помилкове тлумачення судом цієї норми закону є наслідком ігнорування загальних засад кримінального провадження, зокрема, ст.10 КПК України.
Зазначає обвинувачений і про свою незгоду щодо стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 20.000 грн. на користь потерпілого, оскільки суд першої інстанції ніяким чином не обґрунтував своє рішення і не врахував, що ні цивільний відповідач, ні його представник не довели і не надали доказів щодо розміру завданої моральної шкоди як юридичного факту, обов`язок доведення якого у зазначеній категорії справ покладається на цивільного позивача.
Відповідно до вимог ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даного кримінального провадження визначено колегію у складі суддів: суддя-доповідач - ОСОБА_1 , судді - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Під час апеляційного провадження, у судовому засіданні 20.09.2018 судді колегії прийшли до висновку про необхідність направлення кримінального провадження до Верховного Суду для вирішення питання про його передачу до іншого суду апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Потерпілою в даному провадженні є ОСОБА_8 , яка, відповідно до довідки, наданої на запит суду апеляційної інстанції за № 200/0366/18 від 10.09.2018, з 02.04.2013 по теперішній час працює в апараті Апеляційного суду міста Києва на посаді помічника судді Апеляційного суду міста Києва.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Частиною 3 цієї ж статті регламентовано, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції.
Отже, заслухавши думку учасників судового розгляду, які погодились з тим, що існують обставини, які виключають можливість розгляду провадження суддями Апеляційного суду міста Києва, колегія суддів вважає за необхідне кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, направити до Верховного Суду для вирішення питання про передачу даного провадження до іншого суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 34 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, направити до Верховного Суду для вирішення питання про передачу даного провадження до іншого суду апеляційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3