УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2018 року

м. Київ
провадження № 51-8943ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на постановлені щодо нього судові рішення.
Суть питання
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, як можливо було зрозуміти з її змісту, просив скасувати постановлене щодо нього судове рішення місцевого суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати постановлений щодо нього вирок місцевого суду.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 01 жовтня 2018 року встановив, що його скарга подана без додержання ст. 427 КПК.
Зокрема Верховний Суд зауважив, що ОСОБА_4 , всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК, а також частини 5 вказаної статті, до поданої ним касаційної скарги не долучив копії оскаржуваних судових рішень, а зі змісту його скарги неможливо було зрозуміти, які судові рішення він оскаржує до касаційного суду.
При цьому Верховний Суд акцентував увагу засудженого на тому, що це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК та розглянути касаційну скаргу по суті.
Крім того, Верховний Суд встановив, що в поданій скарзі ОСОБА_4 не навів обґрунтування своїх вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість постановлених щодо нього судових рішень.
Засудженому було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому Верховний Суд звернув увагу засудженого на тому, що він в касаційній скарзі не зазначив, яких саме порушень допустились суди першої і апеляційної інстанцій, під час розгляду кримінального провадження щодо нього, не вказав в чому саме ці порушення полягали та не обґрунтував як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень.
Також Верховний Суд зауважив, що доводи касаційної скарги ОСОБА_4 зводились до його посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Верховний Суд наголосив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, і відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Однак ОСОБА_4 , не дивлячись на визначені кримінальним процесуальним законом вимоги до касаційної скарги, а також встановлені Верховним Судом в ухвалі від 01 жовтня 2018 року недоліки його касаційної скарги, повторно звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою, в якій вказані касаційним судом недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так ОСОБА_4 при повторному зверненні до Верховного Суду в своїй скарзі так і не зазначив, які саме судові рішення він оскаржує до суду касаційної інстанції та не долучив копії цих судових рішень, що, як зазначив Верховний Суд, по суті позбавляє можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК та розглянути касаційну скаргу по суті.
Крім того, повторна подана засудженим скарга не містить жодного обґрунтування щодо того, яких саме порушень допустилися суди першої і апеляційної інстанцій при постановлені судових рішень щодо нього, в чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених цими судами судових рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412414, 419 цього Кодексу.
При цьому доводи повторно поданої ОСОБА_4 касаційної скарги, знову зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції
Верховний Суд повторно зауважує, що суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, однією з підстав залишення касаційної скарги ОСОБА_4 без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.
Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, при повторному зверненні до Верховного Суду ОСОБА_4 знову виклав вимоги, які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на викладене, оскільки засуджений не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3