УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007205 від 02.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03 серпня 2018 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007205 від 02.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, згідно якого просила накласти арешт на вилучене 02.07.2018 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, згідно переліку, який зазначений у клопотанні.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснених на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання та доданих до нього документів, у кримінальному провадженні №0007205 від 02.07.2018 року було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено майно, відповідно до переліку зазначеному у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06.07.2018 року клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_2 щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007205 від 02.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 для усунення недоліків та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для їх усунення.

Однак, слідчий звертається з клопотанням про накладення арешту на майно 03 серпня 2018 року, тобто зі спливом майже одного місяця з дня винесення вказаної ухвали, тобто з пропуском строку, встановленого для усунення недоліків.

При цьому, у клопотанні слідчий не порушує питання про поновлення процесуального строку для подачі клопотання про арешт майна та не наводить об`єктивних даних на підтвердження того, що такий пропуск допущений ним з поважних причин. Таких даних не містять і матеріали, які додані до клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а тому вказане клопотання необхідно повернути для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007205 від 02.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1