АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001102 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болехів Івано-Франківської області, громадянина України, працюючого на момент вчинення злочину заступником Міністра охорони здоров`я - керівником апарату, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
м. Донецька, громадянин України, з вищою освітою, працюючого на момент вчинення злочину завідуючим відділенням директором урологічного центру, лікарем урологом консультативної поліклініки (спецкошти), лікарем урологом операційного блоку Олександрівської клінічної лікарні міста Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України

за участю:
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001102 від 08 листопада 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, повернуто прокурору третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 для усунення недоліків.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції в ухвалі вказав, що він не відповідає вимогам КПК України, зокрема виклад фактичних обставин інкримінованого обвинуваченим діяння містить неодноразові посилання на дії обвинувачених осіб у невстановленому місці, у невстановлений час та за невстановлених обставин, і це є припущеннями слідчого та прокурора і вказує на неконкретність обвинувачення та ненаповнення його конкретним змістом.
Також, формулювання обвинувачення містить посилання на отримання обвинуваченим ОСОБА_8 від К., матеріали провадження щодо якого виділені в окреме провадження, 6800 грн., 11600 грн., 3600 грн., 3800 грн. Незазначення особи, яка передавала грошові кошти, на думку суду, є недопустимим. Таке формулювання обвинувачення позбавляє ОСОБА_8 та ОСОБА_9 права знати, у чому вони обвинувачуються та вжити заходів вже на стадії підготовчого судового розгляду для захисту своїх прав.

Крім цього, вобвинувальному акті, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, неконкретно викладено формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у одержанні службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища за попередньою змовою групою осіб. Проте з анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що він на момент вчинення злочину працював завідуючим відділенням - директором урологічного центру, лікарем урологом консультативної поліклініки, лікарем урологом операційного блоку Олександрівської клінічної лікарні міста Києва. Відповідно до примітки до ст.368 КК України ОСОБА_9 на момент вчинення злочину не був особою, що займає особливо відповідальне становище, та за викладених в обвинувальному акті обставин ОСОБА_9 не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

Також, у формулюванні обвинувачення не зазначено мотив дій ОСОБА_9 по отриманню коштів від лікарівтане вказано, кому саме призначались вказані кошти ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 .

Суд послався і на те, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення не містить даних, яким чином ОСОБА_15 використовував посаду та надані йому повноваження при одержанні неправомірної вигоди, а обвинувачення в частині так званого лобіювання ОСОБА_8 інтересів ОСОБА_9 та вказівок лікарям щодо проведення хірургічних втручань перед керівництвом лікарні є абсолютно неконкретним, а відтак незрозумілим.
Не погодившись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При цьому прокурор вважає, що дана ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та стверджує, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, зокрема, поряд з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими, в обвинувальному акті міститься конкретне формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_15 та ОСОБА_9 із зазначенням конкретної частини статті КК України.
На думку прокурора, при постановленні оскаржуваної ухвали не взято до уваги вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України, згідно якої суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, за межі чого суд вийшов у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, як вказує прокурор,судом взагалі не взято до уваги рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 серпня 2017року, згідно якого, під час перегляду ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19 травня2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001102, колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду.
Захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подали заперечення на апеляційну скаргу в яких просять в задоволенні апеляційної скарги прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року відмовити, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року залишити без змін, посилаючись при цьому на законність та обгрунтованість судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу в її межах, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт та відомості, які він має містити.
Частиною 1 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1)підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Згідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001102 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 368 КК України, кожного,містить наведені вище дані.
Посилання суду на недоліки обвинувального акта, повязані з тим, що виклад фактичних обставин інкримінованого обвинуваченим діяння містить неодноразові посилання на дії обвинувачених осіб у невстановленому місці, у невстановлений час та за невстановлених обставин, на даній стадії судового провадження, є безпідставними, оскільки такий виклад не суперечить наведеним вище положенням п.5 ч.2 ст.291КПК України, відповідно до яких виклад фактичних обставин кримінального правопорушення здійснюється в межах, які прокурор вважає встановленими. Під час підготовчого судового провадження, де не допускається будь яка перевірка доказів у кримінальному провадженні, суд був не вправі оцінювати наведений вище спосіб викладу фактичних обставин як припущення слідчого та прокурора і на цій підставі робити висновок про неконкретність обвинувачення та ненаповнення його конкретним змістом.
Помилковими є і висновки суду на недопустимість незазначення у обвинувальному акті даних про особу, яка надавала ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 6800 грн., 11600 грн., 3600 грн., 3800 грн. Виклад фактичних обставин в цій частині та формулювання обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з посиланням на те, що вказані вище грошові кошти ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , одержав від К., матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, не свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України та не позбавляє обвинувачених права знати у чому вони обвинувачуються, як на це вказав суд, а всі обставини викладені в обвинувальному акті підлягають дослідженню під час судового розгляду і не можуть оцінюватись під час підготовчого судового провадження.
З зазначених вище підстав під час підготовчого судового провадження суд не вправі оцінювати правильність кваліфікації інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 368 КК України та повноту проведеного у кримінальному провадженні досудового розслідування, зокрема необхідність відображення у обвинувальному акті мотиву дій ОСОБА_9 по отриманню коштів від лікарів та того, кому саме призначались вказані кошти ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 , даних, яким чином ОСОБА_15 використовував посаду та надані йому повноваження при одержанні неправомірної вигоди, конкретизації обвинувачення в частині лобіювання ОСОБА_8 інтересів ОСОБА_9 та вказівок лікарям щодо проведення хірургічних втручань.
В ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року, якою було скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року про повернення цього ж обвинувального акта прокурору та призначено новий розгляд у суді першої інстанції, уже вказувалось на те, що висновки суду першої інстанції відносно того, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, правовій кваліфікації та формулюванні обвинувачення щодо обвинувачених не відповідає вимогам закону, є такими, що суперечать засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст.7, 8, 9, 10, 17, 20, 22, 23, 26 КПК України, оскільки, зазначаючи в ухвалі про неузгодженість формулювання обвинувачення з диспозицією ч. 4 ст. 368 КК України, суд вдався в оцінку вказаних обставин, що під час підготовчого засідання не допускається.
Крім того, у вказаній вище ухвалі зазначалось, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого стороною обвинувачення обвинувачується ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Проігнорувавши вказані вище вказівки апеляційного суду, колегія суддів Печерського районного суду м. Києва, з подібних підстав, що були зазначені і в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року, повернула обвинувальний акт прокурору, пославшись на обставини, які підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження і не є підставою, передбаченою ст. 314 КПК України, для повернення обвинувального акта.
Посилання суду на порушення вимог п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ряд рішень Європейського суду з прав людини (Абрамян проти Росії , Камасінські проти Австрії, Пелісьє та Сассі проти Франції) в обгрунтування прийнятого рішення про повернення обвинувального акта через неконкретність пред`явленого обвинуваченим обвинувачення та невідповідність правової кваліфікації викладеним у обвинувальному акті обставинам в даному випадку не відповідають висновкам суду про недоліки обвинувального акта, на які той послався.
Виходячи з викладеного, з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та того, що колегією суддів не встановлено істотних порушень, допущених при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, апеляційна скарга прокурора має бути задоволена, а ухвалу суду про повернення обвинувального акта прокурору необхідно скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001102 від 08 листопада 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, повернуто прокурору третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 для усунення недоліків скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

_____________ ______________
ОСОБА_4 ОСОБА_5

Справа № 11-кп/796/1213/2018
Категорія: ч. 4 ст. 368 КПК України
Суддя у суді першої інстанції ОСОБА_17
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1