Провадження 1-кп/522/1302/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0005713 від 17 липня 2015 року на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:10.09.2004 Шевченківським районним судом м.Чернівці за ч.3 ст.185, ч.1 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України до 2 років іспитового строку, 05.12.2005р. Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст.186, ст.69, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, 20.03.2007 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі: 30.06.2011 Шевченківським районним судом м.Чернівці за ч.2 ст.162, ч.2 ст.296, ст.395 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 16.08.2016 року Малиновським районним судом м.Одеси за ст.391 КК України до 1 року 15 днів позбавлення волі, 04.09.2015 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

17.07.2015 року ОСОБА_3 , перебуваючи в денний час на вулиці Манежній міста Одеси, побачив ОСОБА_6 , на шиї якої знаходилися золоті прикраси.
В цей час, у ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на скоєння нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання майно, що знаходилось при ОСОБА_6 , 17.07.2015 року приблизно о 10 годині 55 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 , яка знаходилась біля будинку № 28 по вулиці Манежна міста Одеси, та приставив до її горла ніж, тим самим погрозами негайного застосування фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої подавив волю ОСОБА_6 до опору.

В цей час, ОСОБА_6 намагаючись зупинити протиправні дії ОСОБА_3 у вигляді погроз ножем, які сприйняті потерпілою як такі, що являють собою небезпеку для її життя чи здоров`я, почала кричати, впала на землю та, намагаючись вибити ніж з рук ОСОБА_3 , почала захищатися руками. Водночас ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів, зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок, вартістю 14 900 гривень, на якому знаходився мідний хрестик, вартістю 100 гривень.
Заволодівши шляхом нападу майном ОСОБА_6 , загальною вартістю 15 000 гривень, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні вказаного злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно, за вказаних обставин вчинив напад на ОСОБА_6 , поєднаний із погрозою застосуванням насильства та заволодів її майном у вигляді золотого ланцюжка, вартістю 14 900 гривень, на якому знаходився мідний хрестик, вартістю 100 гривень.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя особи.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його
призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КПК України злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Викрадене майно повернуто власнику, будь-яких претензій від потерпілої сторони ОСОБА_3 не має. Потерпіла згідно наданої прокурором письмової заяви просила розглядати справу без його участі, у питанні призначення виду та строку покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, просить його суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, є рецидив злочинів.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений у минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення навмисних злочинів. Разом з цим, враховуючи наявність вказаної пом`якшуючої обставини та усунення заподіяної злочинами майнової шкоди, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах нижньої санкції ч.1 ст. 187 КК України.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1-380 КПК України, ст.1-90 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки та 10 (десять) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, за вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 04.09.2015 року, визначивши остаточно ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки та 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_3 під час кримінального провадження та судового розгляду у Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації УВП №21 із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у період з 26.07.2015 по 26.11.2015 року та з 22.12.2016 по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з 26.07.2015 року.

Речові докази:

- ніж - знищити ;

- хрестик з металу жовтого кольору - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя:

31.05.2018