Ухвала
Іменем України
18 травня 2018 р.

м. Київ
Справа № 320/1060/16-к
Провадження № 51-94 ск 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року,
встановив:
Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2017 року ОСОБА_4 засуджено:
за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі частин 1, 4 ст. 70 КК ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Вирішено питання щодо цивільних позовів та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, засуджений, оскаржуючи судове рішення, фактично наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Поряд з цим, зі змісту касаційної скарги не можливо зрозуміти, у чому саме, з огляду на вимоги статей 412-414 КПК України, полягає, на думку засудженого, незаконність вказаного судового рішення.

Крім того, вступна та прохальна частини не узгоджуються між собою, оскільки зазначивши, що касаційну скаргу подано на ухвалу апеляційного суду засуджений просить скасувати вирок апеляційного суду, що є незрозумілим.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3