Провадження № 1-кс/331/1200/2018
Справа № 331/4730/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000539, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Могилів-Подільський Вінницької області, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого ФОП « ОСОБА_7 » на посаді оператора комп`ютерного набору, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 (з червня 2015 року), раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000539, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №11-ос від 17 січня 2013 року, ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення і згідно із наказом Голови Державної прикордонної служби України №663-ос від 27 грудня 2012 року призначено на посаду головного бухгалтера начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до вступів статуту внутрішньої служби Збройних сил України та дисциплінарного статуту Збройних сил України, дія цих статутів поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку

та захисту інформації України.

Так, майор ОСОБА_6 проходячи військову службу на вказаній посаді, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 83, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, ці обов`язки визначаються статутами Збройних сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватися їх у службовій діяльності; організовувати і вести фінансове господарства полку; забезпечувати планування, затребування необхідних коштів, вірогідність фінансового обліку і звітності, разом із заступниками командира полку і начальниками служб складати та подавати на затвердження командира полку кошторис на наступний період, вживати заходів для своєчасного грошового забезпечення особового складу забезпечувати контроль за витрачанням коштів, додержанням фінансової дисципліни посадовими особами полку, своєчасністю і повнотою відшкодування збитків, завданих державі внаслідок втрати, недостачі, крадіжки чи незаконного витрачання коштів і матеріальних цінностей, перевіряти підзвітність посадових осіб полку; забезпечувати збереження грошових документів, довірених коштів і матеріальних цінностей, щоденно проводити звіряння наявності коштів і матеріальних цінностей з даними обліку; організовувати контроль за відображення на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Водночас, відповідно до вимог ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, майор ОСОБА_6 був зобов`язаний бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно із ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні
матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23 червня 1995 року, військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всів види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарське, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Згідно із п. 1 «Інструкції про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №276 від 24 квітня 2012 року, яка діяла станом на 2015 рік, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 «Інструкції про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №848 від 19 серпня 2016 року, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно із п.п. 1.1., 1.2. Розділу 1 Посадової інструкції головного бухгалтера-начальника фінансово-економічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 листопада 2012 року (надалі посадова інструкція), головний бухгалтер начальник фінансово-економічного відділу забезпечує ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з урахуванням особливостей діяльності прикордонного загону і технології оброблення облікових даних. Головний бухгалтер начальник фінансово-економічного відділу розподіляє між працівниками фінансово-економічного відділу основні завдання та обов`язки. Знайомить цих працівників з нормативно-правовими документами та інформаційними матеріалами, які стосуються їх звітності, а також зі змінами в чинному законодавстві.

Відповідно до Розділу 4 посадової інструкції, головний бухгалтер-начальник фінансово-економічного відділу зобов`язаний: здійснювати керівництво діяльністю відділу, розподіляти обов`язки між посадовими особами відділу, очолювати та контролювати їх роботу; організовувати фінансове господарство відповідно до чинного законодавства та своєчасно забезпечувати особовий склад грошовим забезпеченням (заробітною платою); своєчасно подавати заявки на кошти та вести облік і звітність фінансового господарства, перевіряти підзвітність осіб прикордонного загону; контролювати фінансову діяльність підсобного господарства, побутових та інших об`єктів прикордонного загону, забезпечувати належну налагодженість у них фінансового обліку, проводити у встановлені начальником прикордонного загону терміни, але не рідше одного разу на рік, документальні ревізії їх фінансово-господарської діяльності; періодично, але не менше одного разу на місяць, письмово доповідати командирові частини про фінансовий стан; наприкінці кожного місяця складати та подавати на затвердження начальнику прикордонного загону план роботи фінансово-економічного відділу на наступний місяць; тощо.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтується на таких основних принципах: повне висвітлення фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; нарахування та відповідність доходів і витрат для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; тощо.

Згідно із п. 1 примітки ст. 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Проте, ігноруючи наведеними вище вимогами Закону та інших нормативно-правових актів, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, протягом травня-липня 2015 року майор ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді головного бухгалтера начальника фінансово-економічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, вказував необізнаним в його протиправних діях бухгалтерам вказаного відділу на відповідну суму грошових коштів у платіжних дорученнях щодо оплати підйомної допомоги, після чого зазначені доручення скеровувалися до Головного управління державної казначейської служби України для проведення нарахування грошових коштів за підйомну допомогу.

У цей же час, майор ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за вказаною адресою, вносив відомості про себе у відомість виплати видатків на підйомну допомогу особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого останній в електронному вигляді відправляв зазначену відомість у систему «Клієнт-Банк» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), внаслідок чого ПАТ «ПриватБанк» нараховував грошові кошти на особисті рахунки особового складу загону, у тому числі незаконно на рахунок ОСОБА_6 .

Зокрема, 20 травня 2015 року майор ОСОБА_6 перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, зловживаючи службовим становищем, вніс у відомість виплати підйомної допомоги особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_3 своє прізвище ім`я по батькові та номер особистого рахунку, у зв`язку із чим останньому незаконно було нараховані грошові кошти у сумі 12 543,73 грн., які він привласнив.

15 червня 2015 року майор ОСОБА_6 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті за вказаною адресою, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно з корисливих мотивів, вніс у відомість виплати підйомної допомоги особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_3 своє прізвище ім`я по батькові та номер особистого рахунку, у зв`язку із чим останньому незаконно було нараховані грошові кошти у сумі 7 113,67 грн., які він привласнив.

21 липня 2015 року майор ОСОБА_6 перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи протиправну діяльність, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, зловживаючи службовим становищем, вніс у відомість виплати підйомної допомоги особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_3 своє прізвище ім`я по батькові та номер особистого рахунку, у зв`язку із чим останньому незаконно було нараховані грошові кошти у сумі 5 176,85 грн., які він привласнив.

Водночас, майор ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою особистого збагачення, зловживаючи службовим становищем, за період травень-липень 2015 року привласнив інше військове майно, а саме грошові кошти у загальній сумі 24 834,52 грн.

10 березня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

13 березня 2017 року у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , його оголошено у розшук. (а.с. 62-63)

21 лютого 2018 року прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000539, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 21 лютого 2018 року дозволено затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000539, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України. (а.с. 70-71)

23 травня 2018 року о 10 годині 30 хвилин працівниками ВКП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст.ст. 191, 208 КПК України.

24 травня 2018 року о 08 годині 05 хвилин підозрюваному ОСОБА_6 особисто під розписку повідомлено про підозру.

24 травня 2018 року о 08 годині 20 хвилин підозрюваному ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

24 травня 2018 року підозрюваного ОСОБА_6 доставлено до приміщення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000539, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, у судовому засідання внесене клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, визначених ст.. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник, кожен в окремості, в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні прийшов до наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Підставою для застосування до ОСОБА_6 зазначеного запобіжного заходу є наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати що підозрюваний при обранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

-переховуватиметься від органу досудового розслідування. (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), враховуючи, що ОСОБА_6 не проживає за місцем своєї реєстрації та на підставі постанови слідчого від 13 березня 2017 року його оголошено у розшук;

- знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України), враховуючи, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може спотворити або знищити будь-яку річ чи документ, які до теперішнього часу не встановлені в повному обсязі і не вилучені органом досудового слідства, а в подальшому можуть бути використані, як докази у даному кримінальному провадженні;

-незаконно впливати на свідків (п. 3 ч.1 ст.177 КПК України);

-перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), враховуючи, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може попереджувати осіб, які сприяли йому у вчиненні вказаної злочинної діяльності, всі факти якої до теперішнього часу не встановлені;

- вчинить інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: матеріалами службового розслідування; показаннями свідків, підозрюваного та іншими матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, наведений прокурором ризик щодо переховування від органу досудового розслідування з березня 2017 року слідчим суддею до уваги не приймається, оскільки з матеріалів, доданих до клопотання, не вбачається, що ОСОБА_6 було відомо про наявність кримінального провадження та складеної відносно нього підозри. Факт направлення підозри за адресою реєстрації ОСОБА_6 не може свідчити про обізнаність останнього наявності кримінального провадження, оскільки ОСОБА_6 після звільнення з місця служби виїхав зі службового житлового приміщення до Вінницької області.

Наведений прокурором ризик щодо знищення, приховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, для встановлення обставин кримінального правопорушення також слідчим суддею до уваги не приймається, оскільки слідчі дії по кримінальному провадженню № 0000539, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року, тривають значний час та фактично органом досудового розслідування всі документи вилучені.

Посилання прокурора на ризики, встановлені п. 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, базуються лише на припущеннях, які відповідними доказами не підтверджені.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк до 12 років; ОСОБА_6 є здоровим і на тяжкі хвороби не страждає, а відомостей щодо наявності у нього будь-яких психічних та інших хронічних захворювань в матеріалах кримінального провадження не має; підозрюваний ОСОБА_6 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, та має постійне місце проживання.

Аналізуючи обставини справа, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 може бути домашній арешт із покладенням на підозрюваного обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 є не доведеним, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000539, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу доби з 21 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суд, за першим викликом та у призначений час;

3) не відлучатися за територію м. Могилів-Подільськ Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

5) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними (за наявності таких) у кримінальному провадженні;

6) здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

7) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Вінницькій області.

Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 23 липня 2018 року.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі судового засідання.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

24.05.2018