Провадження № 11кп/4820/89/18 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 686/9670/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за № 0008041 від 10 листопада 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за спільною апеляційною скаргою потерпілих у кримінальному провадженні на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Острів Волочиського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта вища, працюючого керівником менеджерів з продажу Західного регіону у відділі продаж Аграрного підрозділу ТОВ «Баєр», одруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробування, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженому органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 2 717 (дві тисячі сімсот сімнадцять) грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 10 листопада 2017 року близько 17 год. 55 хв. ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 / належність т.з. ТОВ «Перша лізингова компанія» /, та рухаючись по вулиці Західно-Окружній зі сторони Проспекту Миру в напрямку вулиці Львівське шосе в м. Хмельницькому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля прилягання до вулиці Вокзальної, на якому, перетинаючи проїзну частину вулиці Західно-Окружної зліва направо відносно напрямку руху керованого обвинуваченим автомобіля, в той час перебували пішоходи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проявив злочинну самовпевненість, на порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України не зменшив швидкість керованого автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких виникла небезпека, внаслідок чого передньою лівою частиною автомобіля допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_10 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а її малолітня донька ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою речовини головного мозку, дифузного аксонального ушкодження головного мозку (клінічно), синця лобно-скроневої ділянки зліва на фоні якого садно, садна верхньої губи, рани слизової верхньої губи, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення, а також тілесні ушкодження у вигляді тупої травми правої ноги, лівої руки та тазу: крововиливу м`яких тканин передньої поверхні правої гомілки, крововиливу передньої поверхні правого колінного суглобу, перелому великогомілкової кістки, крововиливу в лівій здвухвинній ділянці тазу, перелому лівої лобкової кістки, закритого перелому верхньої третини лівої плечової кістки, які мають ознаки середніх тілесних ушкоджень , що спричинили тривалий розлад здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 8 годині 10 хвилин від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травм ОСОБА_11 померла в реанімаційному відділенні Хмельницької міської дитячої лікарні.

Своїми діями обвинувачений порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Невиконання ОСОБА_12 вимог вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненні смерті потерпілої ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілі у кримінальному провадженні подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять оскаржуваний вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити, виключивши додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Свої вимоги аргументують недостанім врахуванням судом особи обвинуваченого, який не судимий, по місцю проживання та роботи позитивно характеризується, розкаявся у скоєному, відшкодував завдану шкоду, постійно допомагає їхній сім`ї, а тому потерпілі не мають до нього жодних претензій.

Звертають увагу, що обвинувачений одразу після ДТП надав потерпілій необхідну допомогу на протязі усього періоду її лікування.

Наголошують, що позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами призведе до звільнення його з роботи, що у подальшому може утруднити надання потерпілим допомоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог спільної апеляційної скарги потерпілих, пояснення потерпілого та його представника, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин встановлених судом та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які жодною стороною кримінального провадження не оскаржуються.
Факти, які сторонами провадження не оспорюються, вважаються дослідженими та встановленими в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах вимог поданих апеляційних скарг, тому судова колегія при перевірці вироку суду першої інстанції не наводить доводів на підтвердження висновків суду першої інстанції в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах призначеного додаткового покарання, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг потерпілих щодо його невмотивованості.
Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

Як убачається з вироку місцевого суду, при призначенні засудженому основного покарання та вирішенні питання щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд врахував, що ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду в повному обсязі.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, місцевий суд у повному обсязі не врахував визначальної позиції потерпілих в межах даного кримінального провадження, які наполягали суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його водійських прав.

Позиція потерпілих викладена і в їх спільній апеляційній скарзі, та в поясненнях, наданих апеляційному суду, в яких потерпілий та його представник наполягали на скасуванні додаткового покарання, оскільки обвинувачений продовжує надавати матеріальну допомогу родині потерпілих, у яких народилася дитина. В разі позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами, останній втратить роботу та не зможе в подальшому фінансово підтримувати сім`ю потерпілих, про що категорично заперечив в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_7 .

Не взяв до уваги місцевий суд і позицію прокурора в суді першої інстанції, який вважав за можливе призначити покарання ОСОБА_9 без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Зазначені обставини в їх сукупності, в даному кримінальному провадженні, давали можливість суду не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Поведінка обвинуваченого до ухвалення відносно нього обвинувального вироку, так і під час апеляційного провадження, сприяла правосуддю, так як свідчила про щире каяття.

Наведені вище обставини, на думку колегії суддів, дають підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому судом першої інстанції додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням наведеного та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого після скоєного, як на стадії досудового розслідування так і судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини дають апеляційному суду обґрунтовані підстави вважати, що виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без призначення йому додаткового покарання.

Відповідно до ст.408 ч.1 п.1 КК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2017 року № 5-465(15)16 викладено висновок про застосування норми права, згідно з яким наявність підстав для зміни вироку не породжує для апеляційного суду обов`язку досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить докази, оцінені судом першої інстанції.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вище викладені фактичні дані, які могли істотно вплинути на його висновки, та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції необхідно змінити на підставі п.1 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, задовольнивши подану спільну апеляційну скаргу потерпілих у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргою потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України вважати ОСОБА_9 звільненим від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробування, з іспитовим строком на 2 (два) роки, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4