КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

24 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002276 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, раніше судимого: - 31.07.2012 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік; - 09.04.2013 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 1 місяць; звільненого від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року з невідбутою частиною покарання 1 рік 3 місяці 6 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Цим же вироком, судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 01.03.2018, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у кафе «Олів`є», що знаходиться на третьому поверсі Південного залізничного вокзалу станції Київ-Пасажирський, що за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, помітив раніше йому незнайому жінку, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа за столиком даного кафе та на якому знаходився мобільний телефон марки «IPHONE X», належний останній. Побачивши вказаний мобільний телефон у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел корисливого характеру, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок майна потерпілої ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел та діючи умисно, ОСОБА_5 , 01.03.2018 приблизно о 12 год. 00 хв., підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , що сиділа за столиком, та своєю лівою рукою відкрито викрав мобільний телефон марки «IPHONE X» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого становить 35 000 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «ЛайфСел» вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходилось 676 грн. 48 коп., а на самому телефоні був чохол рожевого кольору, вартістю 900 грн. Після чого ОСОБА_5 поклав викрадений ним мобільний телефон до лівої кишені своєї куртки та пішов на вихід із кафе. У свою чергу, потерпіла ОСОБА_8 вигукує йому у слід: «Стій, поверни телефон!». Далі потерпіла ОСОБА_8 наздогнала ОСОБА_5 поруч кафе «Олів`є» та вигукнула, щоб останній повернув викрадений відкрито у неї телефон, на що ОСОБА_5 не відреагував та почав бігти з місця вчинення кримінального правопорушення та зник, утримуючи викрадене майно при собі і у подальшому розпорядившись майном ОСОБА_8 на власний розсуд. Розмір матеріальної шкоди спричиненої ОСОБА_8 складає 36 626 гривень 48 копійок.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є несправедливим через суворість та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого без обмеження чи позбавлення волі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Як зазначає обвинувачений, суд першої інстанції, призначаючи покарання, фактично не врахував угоду про визнання винуватості та не надав оцінки можливості застосування реального покарання із альтернативою відтермінування такого.

Окрім цього, на думку обвинуваченого, судом не враховано того, що він позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, цивільна дружина є вагітною, а потерпіла не має до нього претензій у зв`язку з відшкодуванням завданої шкоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі також просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 відносно ОСОБА_5 змінити та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення, захисник вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є занадто суворим, оскільки суд першої інстанції не врахував у повній мірі всіх обставин справи та даних про особу обвинуваченого.

Зокрема, як зазначає захисник, при вивченні даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції обмежився лише формальними даними щодо даних характеристики останнього та інформації щодо відсутності перебування обвинуваченого на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

При цьому, судом не взято до уваги, що обвинувачений перебуває у цивільному шлюбі, виховує та утримує малолітніх дітей, працює без офіційного оформлення різноробом на будівництві, має постійне місце проживання.

Серед помякшуючих обставин судом не враховано активне сприяння розкриттю злочину, фактичне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, відсутність претензій майнового та морального характеру з боку потерпілої.

Зазначені обставини, на думку захисту, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та надають можливість помякшити обвинуваченому покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає, що вказані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, офіційно не працює, позитивно характеризувався за попереднім місцем відбування покарання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи сукупність об`єктивних та суб`єктивних передумов, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому визнав за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Посилання в апеляційних скаргах сторони захисту на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та обставини, що, на думку апелянтів, пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, не можуть свідчити про призначення йому явно несправедливого покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, останній, будучи раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, належних висновків для себе не зробив та, після відбуття покарання за попереднім вироком, через незначний проміжок часу, вчинив новий злочин проти власності, що, незважаючи на доводи апеляційних скарг, не дозволяє зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання.

До того ж, в апеляційних скаргах сторони захисту не наведено будь-яких обставин, які не були відомі суду першої інстанції та не враховані ним при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .
Що ж стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_5 у скарзі на те, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не враховано угоди про визнання винуватості, а його захисника на наявність таких помякшуючих покарання обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, фактичне усунення заподіяної шкоди та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, то вони обєктивно нічим не підтверджені, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня письмова угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, яка була б предметом судового розгляду, так само як і будь-які дані про наявність інших помякшуючих покарання обставин, крім щирого каяття.

Виходячи з вищенаведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, не вбачає законних підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання.
За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/640/2018

Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1