Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/5827/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки "Lenovo", imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який був 01.09.2018 року добровільно виданий близьким родичем потерпілого ОСОБА_5 та знаходився у користуванні останнього, в якому просила поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк, передбачений для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування клопотання вказала, що в провадженні СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003428 від 01.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, за фактом умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_5 , а також заволодіння невстановленою особою належним йому майном.
В ході досудового розслідування близьким родичем потерпілого ОСОБА_6 на підставі добровільної заяви було видано мобільний телефон "Lenovo", imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_5 . Крім того, 01.09.2018 року за результатами проведеного огляду предмета, а саме вищевказаного мобільного телефону, було винесено постанову про визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні. Накладення арешту на мобільний телефон "Lenovo", imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 необхідно з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи, а також оскільки він має значення в якості речового доказу. Строк подання клопотання про арешт майна був пропущений через значну завантаженість та відсутність вільного часу у слідчого.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що строк звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна пропущено у зв`язку з проведенням в ході досудового розслідування значної кількості слідчих дій, у тому числі щодо розшуку підозрюваного, виконання яких вимагало тривалого часу.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя, який узгоджується з положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З пояснень слідчого у судовому засіданні вбачаються поважні причини пропуску строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, за такого, вважаю необхідним його поновити.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням того, що мобільний телефон марки "Lenovo", imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який був 01.09.2018 року добровільно виданий близьким родичем потерпілого ОСОБА_5 та знаходився у користуванні останньогомає суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження, а також проведення експертиз, вважаю необхідним клопотання слідчого задовольнити.
Керуючись ст.ст. 117, 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про поновлення строку подання клопотання про арешт майна та про арешт майна - задовольнити.
Поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк, передбачений для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Накласти арешт на мобільний телефон марки "Lenovo", imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який був 01.09.2018 року добровільно виданий близьким родичем потерпілого ОСОБА_5 та знаходився у користуванні останнього.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів.
Повний текст ухвали оголошено 12 вересня 2018 року о 15 год. 00 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7