Дата документу 06.11.2018 Справа № 554/7082/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів медичного

характеру - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Октябрського районного суду у м. Полтаві клопотання слідчого, затверджене прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербані Полтавського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

в с т а н о в и в:

18 червня 2018 року приблизно о 14 годині 26 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні відділення АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 62 усно повідомив працівникам цього банку і його відвідувачам завідомо неправдиві відомості про підготовку вибуху, що загрожував загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, внаслідок чого загроза була сприйнята реально, що призвело до тимчасових обмежень: прав і свобод людей, функціонування установи, залучення охорони банку і працівників органів внутрішніх справ.

Суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_4 кваліфікується за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибелі людей та іншими тяжкими наслідками.

Факт вчинення ОСОБА_4 даного суспільно-небезпечного діяння підтверджується: актом № 143 від 18.06.2018 року перевірки об`єкта, складеним вибухотехнічним відділом ГУ НП в Полтавській області щодо відсутності вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів; протоколом огляду місця події від 12.07.2018 року, згідно якого було переглянуто 2 відеозаписи з камер відео спостереження за 18.06.2018 року відділення АТ КБ «Приватбанк», що розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 62; речовими доказами відеозаписами з камер відео спостереження відділення АТ КБ «Приватбанк», на яких зафіксована вказана подія.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Законний представник підтримала клопотання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру, однак зазначила, що працює в Щербанівській сільській раді та неодноразово бачила там ОСОБА_4 , який загрози для оточуючих не представляв.

ОСОБА_4 не заперечував проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру, однак просив обмежитись наданням йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, мотивуючи, що вже пройшов курс стаціонарного лікування та був виписаний з психіатричної лікарні.

Водночас, зазначив, що наразі є інвалідом 3 групи та має серйозне захворювання ніг, яке суттєво загострилось після проведеного йому курсу психіатричного лікування в умовах стаціонару.

Також зазначив, що раніше психічними захворюваннями не страждав, служив у Збройних Силах в тому числі понадстроково, постійно працював, має навики зварювання та паяння.

18.06.2018 року прийшов у центральний офіс ПриватБанку, де мав наміри зняти гроші зі своєї картки, однак забув її та свої документи, тому хотів спитати в касира чи видадуть йому гроші без них, ідентифікувавши його за обличчям чи іншими даними. Між тим до каси була велика черга, тому він попросив у людей пройти без черги що задати лише одне запитання. Деякі йому не відмовляли, однак одна жінка, що зайняла чергу та сиділа на дивані категорично заперечила та на його вмовляння про те, що в нього хворі ноги, він на милицях і має наміри лише спитати, не реагувала та вступила із ним в суперечку з цього приводу. Тоді він підсів до неї та попросив дати йому 7 грн. на проїзд додому, оскільки його керівник напередодні висадив його неподалік і поїхав у своїх справах. На що вона відмовляла та сварка продовжувалась, остання покликалась, що теж хвора.

На ґрунті конфлікту у нього виник емоційний стан, за якого він з незрозумілих зараз причин вийняв із кармана провід та повідомив про загрозу вибуху, після чого була викликана охорона і вибухотехнічна служба. Вибухівки чи зброї виявлено не було, а його затримала поліція.

У вчиненому розкаюється і обіцяє, що таке більше не повториться. Зазначив, що наразі має задовільний психічний стан, залежності від психоактивних речовин не має, щоденно самостійно приймає знеболювальні препарати, усвідомлює все, що відбувається.

Його захисник підтримав клопотання щодо застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані у справі докази, приходить до такого.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України не заперечується ним самим та підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів у їх сукупності.

Визначальний медичний критерій неосудності ОСОБА_4 підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, № 298 від 16.07.2018 року відповідно до якого ОСОБА_4 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизоафективного розладу, маніакального типу, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
При цьому суд застосовує засади верховенства права, зокрема вимоги ст. 5 Конвенції та ст. 29 Конституції України щодо необхідності врахування усіх суттєвих обставин справи при вирішенні питання щодо позбавленні волі особи.
За змістом п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, госпіталізація недієздатної особи до психіатричного закладу є позбавленням її волі, тому що вона тримається в обмеженому просторі протягом тривалого часу за відсутності її згоди.

Практика Європейського суду з прав людини направлена на забезпечення реалізації прав, свобод та інтересів осіб, не залежно від їх психічного стану.

Так, у справі «Шторк проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказує, що згода особи на поміщення в психіатричний заклад для стаціонарного лікування може бути прийнятною тільки за умови, що особа здатна самостійно її дати, розуміючи наслідки, що інформація стосовно госпіталізації та лікування була надана в адекватний спосіб. Крім того, у рішенні по справі «Штукатуров проти Росії» Європейський суд з прав людини вказав, що в контексті положень пункту 1 статті 5 Конвенції «в основі поняття «процедура, встановлена законом» лежить справедлива та належна процедура, а саме, що рішення про вжиття будь-якого заходу, який позбавляє особу свободи, має прийматись та виконуватись повноважним суб`єктом і не бути свавільним».

Враховуючи, що за встановлених обставин справи ОСОБА_4 хоча й вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке відноситься до тяжких, однак воно було нетривалим та викликане на ґрунті сварки, в тому числі за віктимної поведінки іншої особи, суспільно-небезпечні наслідки не настали, останній вже добровільно пройшов курс стаціонарного лікування і був виписаний в установленому порядку з психіатричної лікарні, згоди на подальше лікування не надає та актуальні наразі лікарські показання цьому суду не представлені, відомості про подальше вчинення ним будь-яких протиправних діянь відсутні, останній зарактеризується задовільно, являється інвалідом 3 групи, пересувається на милицях, має постійне місце проживання, не офіційно працював, раніше не судимий та психічними захворюваннями не страждав, недієздатним не визнавався, тому суд не вбачає підстав для такого різновиду позбавлення свободи щодо ОСОБА_4 , як госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Водночас, суд вважає за необхіднезастосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку до одужання.

Керуючись ст. 19, ст. 93, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Щербані Полтавського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого - примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку до одужання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1