Справа № 172/302/18
Провадження № 1-кп/172/67/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Васильківка обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000140 від 10.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в с. Чкалове, Приазовського району, Запорізької області, має середню освіту, не працює, на утриманні нікого не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судима:

- 12.11.2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

- 27.12.2013 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Васильківського районного суду від 26.06.14 звільнення від відбування покарання скасовано та направлено засуджено для відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; звільнилась з місць позбавлення волі 25.12.15;

- 10.10.2017 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Васильківського районного суду від 03.05.18 звільнення від відбування покарання скасовано та направлено засуджено для відбуття покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимою за корисливі злочини, останній раз 10.10.2017 року Васильківським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, належних висновків для себе не зробила та в період не знятої та непогашеної судимості, знову вчинила новий умисний злочин.

Так, 27.08.2017 року близько 18.00 години ОСОБА_4 знаходилась на занедбаній території домоволодіння, розташованої по АДРЕСА_3 , де побачила кущі дикорослої рослини роду коноплі. Внаслідок чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на придбання наркотичної речовини рослинного походження роду коноплі для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 в той же день - 27.08.2017 року о 18.05 годині, достовірно знаючи, що рослини роду коноплі відносяться до рослин, які містять наркотичні речовини, з двох кущів, які росли на занедбаній території, в порушення Закону України «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 року, незаконно придбала зірвала руками, два фрагменти верхівок.

Після чого, здобувши намір на перевезення придбаних фрагментів верхівок рослини роду коноплі до фактичного місця мешкання, 28.08.2017 року повертаючись до сел. Васильківка Дніпропетровської області, перевезла придбані фрагменти верхівок рослини роду коноплі до території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 здобувши намір на виготовлення наркотичної речовини, без відома та дозволу ОСОБА_6 та інших мешканців території даного домоволодіння, розмістила фрагменти верхівок рослини роду коноплі на даху літньої кухні для сушіння. Після чого, приблизно через місяць, ОСОБА_4 знаходячись за місцем фактичного проживання, незаконно виготовила перетерла долонями своїх рук сухе листя двох фрагментів верхівок рослини роду коноплі, а отриману подрібнену речовину розмістила в 2 (два) паперові згортки. Здобувши намір на зберігання вказаної речовини, ОСОБА_4 стала зберігати при собі два паперові згортки, для особистого вживання, без мети збуту.

10 березня 2018 року в період часу з 16.25 до 16.40 години, в порядку ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію» від 04.08.2015 року біля території домоволодіння № 143 по вул. Соборна, неподалік перехрестя вулиць Соборної та Будівельників в сел. Васильківка Дніпропетровської області, в ході проведення поверхневого огляду та особистого огляду ОСОБА_4 в присутності понятих працівниками поліції виявлено та вилучено: два паперові згортки з сухою, подрібненою речовиною рослинного походження, які вона самостійно дістала з кишень своєї синтепонової куртки синього кольору. Згідно з висновком експерта № 1/8.6/1131 від 14.03.2018 року надані на дослідження 12.03.2018 року речовини рослинного походження зеленого кольору, масами 2,569 г, 19,055 г, які в перерахунку на висушену речовину становлять 2,363 г та 17,531 г відповідно, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1
ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання, перевезення, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

26 березня 2018 року між прокурором Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Відповідно до даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести підозрювана ОСОБА_4 у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї Угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку згідно зі ст.ст. 394, 424 КПК України.
Підозрювана розуміє зміст положення абз. 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме те, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має таке право: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь. Підозрювана розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Сторони розуміють наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю, просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор та захисник вважали за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, згідно зі ст. 12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості, потерпілі від злочину відсутні, тобто угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст.ст. 57, 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення їй узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 .
На досудовому розслідуванні проведено судову експертизу, витрати на яку підлягають стягненню з обвинуваченої. Цивільний позов не заявлено. Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 373-374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000140 від 10.03.2018 року відносно ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання часткового приєднати покарання призначене вироком Васильківського районного суду від 10.10.17, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 1 144,00 грн.

Речові докази по справі: речовину рослинного походження зеленого кольору масами 2,569 г, 19,055 г, які в перерахунку на висушену речовину становлять 2,363 г та 17,531 г відповідно знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1