Справа № 214/7059/17
1-кп/214/339/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження за № 0002631, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2017 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ще на 60 днів, оскільки він обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років. Окрім того, строк дії запобіжного заходу слід продовжити з метою запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиненню нового кримінального правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, відтак не має законних, належних та достатніх засобів для існування, не одружений, а тому не має тісних соціальних зв`язків. Маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння умисних злочинів, на шлях виправлення не став та продовжує злочинну діяльність, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, в зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, та переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює, запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи питання про запобіжний захід, який був обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Обвинувачений не працює, відтак не має законних, належних та достатніх засобів для існування, не одружений, а тому не має тісних соціальних зв`язків. Раніше судимий, останній раз 06.04.2009 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, звільнився 13.05.2014 умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 9 днів. При цьому, ОСОБА_5 , маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову обвинувачується у вчиненні умисного корисного тяжкого злочину, у зв`язку з чим є підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність, та переховуватись від органів досудового слідства та суду. Суд враховує, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 складається з двох епізодів, кожний з яких вчинений останнім щодо однієї і тієї ж потерплої в короткий проміжок часу, з проникненням до її житла.

При цьому, заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу та його продовження, не зменшились й продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Таким чином, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та приходить до висновку, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ще на 60 днів, підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого та захисника підлягає залишенню без задоволення, оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.

Строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 05 серпня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1