Єдиний унікальний номер справи 274/2266/17
Провадження №1-кп/0274/389/17
ВИРОК

І м е н е м У к р а ї н и

27.06.18 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітніх потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бабичівка, Червоноармійського району Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, учениці ПТУ № 12 м. Бердичева, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України несудимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Бердичів Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, учениці ПТУ № 12, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судимої: 31.05.2018 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

24.02.2017 року приблизно о 18 годині 45 хвилин неповнолітня ОСОБА_11 спільно з неповнолітніми ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 рухались поблизу ВЖРЕПУ № 2, який розташований по вул. Красіна, 3 в м. Бердичеві, де їм на зустріч проходили неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. В цей час між неповнолітніми ОСОБА_12 та ОСОБА_7 через малозначний привід виник словесний конфлікт, ігноруючи який ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 продовжили свій рух в напрямку монументу «Вічний вогонь», що розташований по вул. Красіна в м. Бердичеві. Через декілька хвилин неповнолітня ОСОБА_12 , маючи на меті самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, показуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, скоїла хуліганство відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , що супроводжувалось особливою зухвалістю. А саме, неповнолітня ОСОБА_12 підбігла до неповнолітньої ОСОБА_8 , яка знаходилася неподалік монументу «Вічний вогонь», що розташований в м. Бердичеві по вул. Красіна та схопивши лівою рукою її за волосся, нахиливши головою до низу, після чого змінивши положення рук, нанесла неповнолітній ОСОБА_8 декілька ударів кулаком лівої руки в обличчя та декілька ударів лівою ногою по лівій нозі.
У цей час та місці, неповнолітня ОСОБА_11 приєднавшись до хуліганських дій ОСОБА_12 , маючи на меті самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, показуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, скоїла хуліганство відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , що супроводжувалось особливою зухвалістю. А саме, неповнолітня ОСОБА_11 підбігла ззаду до неповнолітньої ОСОБА_7 , яка знаходилася неподалік монументу «Вічний вогонь», що розташований по вул. Красіна в м. Бердичеві та схопивши лівою рукою її за волосся та нахиливши головою до низу, нанесла декілька ударів кулаком правої руки по обличчю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 .
Злочинні дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були зупинені випадковим перехожим ОСОБА_18 ..
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_12 , ОСОБА_8 спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці нижньої щелепи зліва, в правій виличній ділянці, на лівому колінному суглобі.
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_11 , ОСОБА_7 спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці чола з права та зліва, на верхній губі, на слизовій верхньої губи, лівого передпліччя, рани в центрі верхньої губи, подряпин в ділянці чола.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні яких ОСОБА_11 , ОСОБА_12 визнаються винуватими, передбачена ч. 2 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та показала, що про самі обставини вчинення злочину розповісти не може, бо не пам"ятає. Все було так як викладено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, обіцяє такого більше не скоювати.

Обвинувачена ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та показала, що згодна з тим, що викладено в обвинувальному акті. Час, місце, спосіб відповідає обставинам викладеним в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаялася, запевнила, що більше такого робити не буде.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що стосунки з обвинуваченими ніякі, з однією з обвинувачених вона навчалася в молодших класах. 24.02.2017 року близько 19 год. 00 хв. вона разом з потерпілою ОСОБА_8 йшли зі сторони мосту по вул. Красіна до "Вічного вогню". Навпроти них йшли чотири дівчини, одна з них зачепила її ліктем. Згодом вони розійшлися та пішли кожен в свою сторону. Потім дівчата підбігли до них. ОСОБА_12 почала хапати ОСОБА_8 за волосся. Що було далі, вона не бачила, бо ОСОБА_11 відтягнула її, нагнула та била кулаками. Далі вона нічого не бачила. Потім бачила, як чоловік розбороняв ОСОБА_8 і ОСОБА_12 .. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_11 їй були спричинені тілесні ушкодження через якій їй довелося лікуватися. Обвинувачені перед ними не вибачалися, коштів на лікування не пропонувати і не давали. Вважає, що покарання обвинуваченим має бути суворим.

Допитана в судовому засідання неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила, що з обвинуваченими вона не знайома. 24.02.2017 року близько 19 год. 00 хв. вона та потерпіла ОСОБА_7 йшли зі сторони мосту по вул. Красіна до монументу "Вічного вогню". Назустріч їм йшли чотири дівчини. Одна з них, ОСОБА_12 , штовхнула ОСОБА_19 в бік. Далі вони розійшлися. Потім дівчата їх наздогнали. ОСОБА_12 схопила її за волосся. Алла хотіла їх розборонити. ОСОБА_11 взяла Аллу за волосся ззаду. Більше вона нічого не пам"ятає. Лише пам"ятає, що розбороняв їх чоловік, що закривав "Цирюльну на ОСОБА_20 ". Внаслідок злочинних дій, їй були завдані тілесні ушкодження, що змусило її лікуватися. Обвинувачені перед ними не вибачалися, грошей на лікування не давали та не пропонували. Вважає, що обвинуваченим має бути призначена сувора міра покарання.

Зважаючи на повне визнання винуватості самими обвинуваченими, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_11 доведеною повністю та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_12 доведеною повністю та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_11 , суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченій ОСОБА_11 , суд не встановив.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_12 , суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченій ОСОБА_12 , суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_11 в силу ст. 89 КК України несудима, на момент вчинення злочину була неповнолітня, проживає з матір"ю, санітарно - побутові умови житла задовільні, обвинувачена забезпечена одягом, харчами, місцем для відпочинку та навчання, за місцем проживання характеризується посередньо, навчається, за місцем навчання характеризується з посередньої сторони - як учениця, яка має хороший фізичний розумовий розвиток, однак навчається не в міру своїх можливостей. На уроках не завжди слухає вчителя, програмний матеріал засвоює слабо, домашні завдання виконує інколи, часто не відвідує навчання без поважних причин, участі у суспільній діяльності не бере, легковажна, піддається впливу інших осіб, не вміє аналізувати свої вчинки та робити правильні висновки.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 143-2017 від 16.05.2017 року, ОСОБА_11 з 2014 року виявляє ознаки змішаного розладу поведінки та емоцій (який звичайно починається в дитячому підлітковому віці). Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 92.8 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак, вище вказані зміни зі сторони поведінки не досягають ступеню психічного захворювання, знаходяться в межах формування патології характеру та не позбавляють її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_11 в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки, хронічним психічним захворюванням не страждала та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебувала. Виявляла клінічні ознаки змішаного розладу поведінки емоцій (який звичайно починається в дитячому та підлітковому віці). Однак, вище вказані зміни зі сторони поведінки у ОСОБА_11 не досягли ступеню психічного захворювання та не позбавляли її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними: її вчинки були колективними, потребували від неї послідовних, цілеспрямованих дій, були пролонгованими у часі, ситуаційно обумовленими, зв"язок з оточенням не втрачала, в подробицях відтворювала їх на етапі попереднього слідства, на запам"ятовування подій не скаржилася.

ОСОБА_11 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки. Може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до висновку органу пробації за результатами складення досудової доповіді, де враховані вказані вище обставини, а також те, що ОСОБА_11 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченої може бути досягнуто застосуванням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, з проведенням виховних та профілактичних заходів з метою зміни поведінки із залученням провідних фахівців ССД та інших державних, благодійних, громадських організацій, з посиленням контролю за навчанням та поведінкою неповнолітньої, сприянням організації конструктивного, соціально-прийнятного дозвілля, обмеженням кола спілкування з особами асоціальної спрямованості, психологічна допомога з метою покращення емоційного стану неповнолітньої та стосунків з оточуючими.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги санкцію статті, особу обвинуваченої ОСОБА_11 , яка перед потерпілими навіть не вибачилася, думку потерпілих, які вважають, що покарання має бути суворим, суд приходить висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі. На думку суду, саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів, як нею так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_12 , суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_12 раніше несудима, під час перебування даного кримінального провадження в суді вчинила новий злочин за який засуджена вироком Бердичівського міськрайонного суду від 31.05.2018 року до покарання у виді громадських робіт (вирок не набрав законної сили), неповнолітня, проживає з матір"ю, бабусею та братом, санітарно - побутові умови житла задовільні, по місцю проживання характеризується посередньо, на момент вчинення злочину навчалася в державному професійно-технічному навчальному закладі "Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту", з 01.03.2018 року переведена в ПТУ № 12, за період навчання в Козятинському міжрегіональному вищому професійному училищі залізничного транспорту характеризувалася, як учениця, яка навчалася на середньому та назькому рівні, в громадському житті училища та групи участі не приймала, до поставлених завдань ставилася безвідповідально, мала пропуски у навчанні без поважних причин.

Відповідно до висновку органу пробації за результатами складення досудової доповіді, де враховані вказані вище обставини, а також те, що ОСОБА_12 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченої може бути досягнуто застосуванням покарання, не пов`язаного позбавленням волі, з проведенням виховних та профілактичних заходів з метою зміни поведінки із залученням провідних фахівців ССД, Центру СССДМ та інших державних, благодійних громадських організацій, посиленням контролю за навчанням та поведінкою неповнолітньої, сприяння організації конструктивного, соціально-прийнятного дозвілля, обмеження кола спілкування з особами асоціальної спрямованості, психологічна допомога з метою покращення емоційного стану неповнолітньої та стосунків з оточуючими.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги санкцію статті, особу обвинуваченої ОСОБА_12 , яка перед потерпілими навіть не вибачилася, думку потерпілих, які вважають, що покарання має бути суворим, суд приходить висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі. На думку суду, саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів, як нею так і іншими особами.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду від 31.05.2008 року не набрав законної сили, а тому покарання ОСОБА_12 за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК суд не призначає.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим клопотання захисту та обвинувачених про застосування до обвинувачених амністії, яке не заперечується законними представниками неповнолітніх обвинувачених, прокурором.

Так, згідно з ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Статтями 1 і 13 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року передбачена можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов"язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , раніше несудимі, визнаються винними у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, вчиненого до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році", тобто до 07.09.2017 року, на момент вчинення злочину були неповнолітніми, застережень щодо застосування амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", не вбачається, тому підлягаю звільненню від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Цивільні позови у провадженні потерпілими не подані, що не позбавляє права пред"явити їх в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати відсутні.

Приймаючи до уваги призначене ОСОБА_11 , ОСОБА_12 покарання зі звільненням від його відбування, підстав для застосування щодо них запобіжних заходів не вбачається.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_11 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. "а" Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_11 не обирати.

ОСОБА_12 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. "а" Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_12 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1