У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3127/18

№ 1-кс/183/563/18

31 травня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогірськ Амурської області Російська Федерація, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утримані малолітнього сина, зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він 24 травня 2018 р. близько 19 год. 00 хв. знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпивали спиртні напої. У вказаний час між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 раптово виникли неприязні відносини та виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_7 схопив у руки металевий прут. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Після чого, знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , вихопив з рук ОСОБА_7 металевий прут та, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс останньому металевим прикорнем близько 2-3 ударів по спині. Від нанесених ударів ОСОБА_7 впав на підлогу та через деякий час помер на місці. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 246 причиною смерті ОСОБА_7 є травматичний шок, переломи ребер, гемопневматоракс, забій лівої легені, нирки.

Підозра ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання мотивував тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1 п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, так як буде самостійно з`являтися до слідчого. Після того які він вдарив ОСОБА_7 і той став себе погано почувати, він приходив до нього додому, пропонував свою допомогу у лікуванні, спілкувався з його рідними, але ОСОБА_7 не захотів звертатися до лікарні.

Захисник ОСОБА_10 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, буде своєчасно з`являтися до слідчого, тому можливо обрати йому інший запобіжний захід.
Прокурор ОСОБА_11 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1 п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, а необхідно обрати запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, та таким,що не підлягає задоволенню, а вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід домашній арешт з наступних підстав.

30 травня 2018 р. ОСОБА_4 .Пповідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, подія по якому відбулася 24 травня 2018 р.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання не підлягає задоволенню в частині застосування тримання під вартою.

Відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, та застосовуючи запобіжний захід домашній арешт, підозрюваному ОСОБА_4 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

При дослідженні наявності та обґрунтування ризиків для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, суд вважає їх недостатньо обґрунтованими, так як ОСОБА_4 знаючи про завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , після подій пропонував йому допомогу в лікуванні, спілкувався й його близькими. Після смерті ОСОБА_7 , та після проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 було затримано за місцем його проживання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого, санкція якого передбачає лише позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Крім того, підозрюваний офіційно не працює, постійного доходу не має.Таким чином суд повинен запобігти ризику переховуватися ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, наслідки які настали у виді смерті людини, в чому і підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість можливого покарання за вчинений злочин від 7 до 10 років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу домашнього арешту. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 заходу тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 захід домашній арешт, заборонивши строком до 29 липня 2018 р. залишати цілодобово своє житло за адресою АДРЕСА_2 .

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1