ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.06.2018 року за № 0002558 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз: 20.05.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.06.2016 року по відбуттю покарання, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
13.06.2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Матюшенка, 3-а, діючи повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла автомобіля «Део Ланос», сірого кольору, державний номер, НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , таємно проник до салону вказаного автомобіля та викрав відеореєстратор ТМ «Advanced Portable Car Camcoder D828» - вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14956 від 10.07.2018 - 432,65 грн., мобільний телефон ТМ «Nokia» Е71», вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №14956 від 10.07.2018 - 650,00 грн., мобільний телефон ТМ «Huawei Y5II» - вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14956 від 10.07.2018 - 1960,00 грн., які належать потерпілому ОСОБА_5 , і якими ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, таким чином, завдавши матеріальну шкоду загальну суму 3042 гривень 65 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного, в скоєному розкаюється. Зазначив, що зробив для себе відповідні висновки, викрадене майно частково повернув потерпілому, а іншу частину відшкодував грошима.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, один епізод вчиненого, визнання своєї провини, добровільне відшкодування шкоди та відсутність претензій до нього з боку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за корисливі злочини, і вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті, інкримінованої йому, а саме у вигляді арешту, і саме таке покарання буде достатнім та необхідним для його вправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, останній раз: 20.05.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України, з врахуванням вироку Харківського районного суду Харківської області від 12.09.2014 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.06.2016 року по відбуттю покарання, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, не військовозобов*язаний, офіційно не працевлаштований, з його слів працює неофіційно на будівництві, проживає за місцем реєстрації с сестрою та її чоловіком.

За даними, наданими стороною обвинувачення до суду в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст. 185 КК України, однак даних про винесення відносно ОСОБА_4 вироку суду не надано, за даними реєстру кримінальну справу призначено до судового розгляду.
Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62).

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з вимогами ст. 88 ч. 1 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Аллене де Рібемон проти Франції».

Враховуючи вищезазанчене, суд приходить до висновку про розгляд кримінальної справи відносно ОСОБА_4 в даному судовому засіданні на підставі даних, які містяться в матеріалах справи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов по справі не заявлений. Запобіжний захід по даному провадженню не обирався і клопотань з цього приводу прокурором не заявлено.

Відповідно до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 858 грн.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Речові докази (мобільні телефони), передані потерпілому за зберігання залишити у його власності та користуванні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 858 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1