Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2018 року в кримінальному провадженні № 0000374 від 30 липня 2018 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Люблинець, Ковельського району, Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацює, неодружений, має на утриманні матір-інваліда І групи, із задовільним станом здоров`я, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.149, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.149 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2018 року клопотання старшого слідчого задоволено. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 05 жовтня 2018 року включно.

Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 09 год. 00 хв. 07 серпня 2018 року.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначено розмір застави в розмірі 352 400.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні та замаху на вчинення особливо тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, доведена можливість переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, на думку слідчого судді, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити. Вказує на необґрунтованість підозри, незаконність утримання підозрюваного під вартою та його міцні соціальні зв`язки, наявність на утриманні матері, яка є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, пояснення захисників підозрюваного, які скаргу підтримували з наведених у ній підстав та просили задовольнити, прокурора, який її заперечував та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Даних вимог закону слідчим суддею при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу дотримано не було.

Як убачається з матеріалів провадження, відомості про вчинені ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2018 року за № 0000374.

07 серпня 2018 року ОСОБА_9 було затримано, а 08 серпня 2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні та замаху на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.149, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.149 КК України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про взяття під варту, насамперед має вирішити питання, чи існують підстави для "розумної підозри" щодо причетності обвинуваченого або підозрюваного до злочину.

"Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, становить суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у ст. 5 § 1(с) Конвенції".

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини дав визначення «обґрунтованої підозри» (справа Гусинський проти Росії (2004 рік), де вказав, що це існування фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що дана особа могла вчинити правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчого, суд в цій стадії процесу лише дає оцінку чи була підозра, яка висунута ОСОБА_9 обґрунтованою.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, в тому числі, зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні та замаху на вчинення ОСОБА_9 вказаних кримінальних правопорушень, обмежившись лише посиланням на наявні в матеріалах провадження письмові докази, не надавши при цьому належної правової оцінки доводам захисника про те, що одна із потерпілих ОСОБА_11 тричі перебувала в статусі потерпілої в інших кримінальних провадженнях за ст. 149 КК України (Торгівля людьми або інша незаконна угода щодо людини), мала тісний зв`язок з працівниками поліції, а саме оперативним працівником ОСОБА_12 , який в ході судового розгляду заперечувала, про що зазначила у своїй ухвалі від 03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України. Водночас, саме до ОСОБА_12 звернулись двоє із потерпілих і ним було складено обидва протоколи прийняття заяв про вчинені ОСОБА_9 кримінальні правопорушення. Як вбачається із змісту наявної в матеріалах провадження переписки між потерпілими у вигляді скріншотів, саме потерпіла ОСОБА_11 була її ініціатором, ставила питання, що стосуються умов роботи та проживання потерпілих. Наведе у своїй сукупності, на думку апеляційного суду, вказує на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 вказаних кримінальних правопорушень.

Розглядаючи клопотання про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не врахував вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно яких обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчим суддею в достатній мірі не встановлено наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тільки те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні та замаху на вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, не дає підстав для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурором не доведена реальна можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, а вказані у клопотанні ризики є лише суб`єктивними припущеннями слідчого та прокурора. Не доведена наявність підстав вважати, що підозрюваний може впливати на свідків, а лише висловлене припущення. Окрім того, слідчим в клопотанні не деталізовано, які ж саме свідки не допитані.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується виключно позитивно, проживає разом із матір`ю, яка є інвалідом І групи, у зв`язку із чим потребує постійного стороннього догляду, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, з огляду на відсутність підстав для "розумної підозри" щодо причетності підозрюваного ОСОБА_9 до злочинів, недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та з урахуванням в сукупності усіх обставин, в тому числі його молодого віку, міцності його соціальних зв`язків, наявності на його утриманні матері-інваліда І групи, яка потребує постійного стороннього догляду, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та не обумовлено процесуальною необхідністю.

Не було обґрунтовано наявність виняткових обставин, які дають можливість для обмеження права підозрюваного на свободу і протягом апеляційного розгляду провадження, а тому наявні підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого ОСОБА_10 щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: