Справа №333/3783/18
Провадження №1-в/333/224/18
УХВАЛА

18 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

лікаря психіатра ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, відносно якого ставиться питання

про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, матеріали заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 .

У заяві зазначено, що ОСОБА_7 з 2005 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженим психопатоподібним дефектом, ускладнена зловживанням ПАР». У клінічній картині захворювання переважає параноїдна симптоматика з вираженими психопатоподібними формами поведінки. ОСОБА_7 є людиною з інвалідністю 2 групи по даному захворюванню з 09.01.2007 року. 10.08.2006 року хворий скоїв кримінальне правопорушення, внаслідок чого рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2007 року до хворого були застосовані заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричному стаціонарі з загальним типом нагляду. Знаходився на стаціонарному примусовому лікуванні з 06.09.2006 року по 26.10.2007 року. З 08.10.2007 року по 23.08.2012 року застосовувались примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. 08.07.2012 року хворий наніс тілесні ушкодження сусіду. Після скоєння злочину постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2012 року ОСОБА_7 призначено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з загальним типом нагляду. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2013 року примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з загальним типом нагляду були змінені на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

У подальшому, неодноразово приймалося рішення про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, останній раз 27.02.2018 року.

За останні шість місяців ОСОБА_7 відвідує лікаря несвоєчасно. Внаслідок вираженого психопатоподібного дефекту критика до свого стану та скоєного правопорушення відсутня. Підтримуюче лікування приймає нерегулярно, тому періоди стабілізації психічного стану неякісні, відмічаються часті загострення хвороби з психопатоподібними агресивними формами поведінки оточуючих. Настанови щодо лікування у добровільному порядку не має.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу з вираженим психопатоподібним дефектом, ускладнена зловживанням ПАР. Психічний стан хворого на теперішній час такий, що потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2015 року ОСОБА_7 було призначено захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій та Донецьких областях. Відповідно до доручення вказаного Центру захисником призначено ОСОБА_6 .

У судове засідання, призначене на 09.08.2018 року ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не з`явилися. Від останнього надійшла заява про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що він приймає участь у іншому судовому засіданні у Ленінському районному суді м. Запоріжжя за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Відомості про належне повідомлення ОСОБА_7 про дату та місце розгляду заяви ОСОБА_8 були відсутні.

16.08.2018 року у судове засідання ОСОБА_7 не прибув, лікар ОСОБА_10 зазначив, що останній належним чином повідомлявся лікарем про явку у судове засідання, але жодних документів, які підтверджували вказаний факт, до суду не надав. При цьому зазначив, що останній раз ОСОБА_7 у лікаря був 19.07.2018 року та надав номер мобільного телефону матері останнього. З урахуванням думок учасників судового засідання, суд прийняв рішення про відкладення розгляду заяви ОСОБА_8 відносно ОСОБА_7 .

У судове засідання, призначене на 03.09.2018 року ОСОБА_7 знову не з`явився, судова повістка, направлена на адресу його проживання, вказану у заяві ОСОБА_8 повернулася до суду із позначкою «за строком зберігання». Абонент номеру телефону, який надав лікар ОСОБА_10 представився матір`ю ОСОБА_7 , яка зазначила, що останній на цей час перебуває у лікарні з приводу операції на нозі та не повідомлений про місце та дату розгляду заяви ОСОБА_8 . З урахуванням думок учасників судового засідання, суд прийняв рішення про відкладення розгляду заяви ОСОБА_8 відносно ОСОБА_7 .

При прийнятті рішення про відкладення розгляду заяви ОСОБА_8 суд керувався роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», відповідно до яких у справах про продовження, зміну або скасування (припинення) примусових заходів медичного характеру повідомлення про день і місце судового розгляду представника адміністрації психіатричного закладу і самої особи, щодо якої вирішується таке питання, є обов`язковим.

Відповідно до ч.3 ст.514 КПК України розгляд питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому статтею 95 КК України та статтею 512 КПК України порядку.

Положеннями ч.1 ст.512 КПК України передбачено, що участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання. ОСОБА_8 просив суд розглянути його заяву без участі ОСОБА_7 , але не вказав, що розлад психічної діяльності чи психічного захворювання останнього є перешкодою для участі ОСОБА_7 у судовому засіданні, а лише зазначив, що участь хворого ( ОСОБА_7 ) у засіданні може погіршити його психічний стан.

18.09.2018 року у судовому засіданні представник КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради та лікар-психіатр заяву підтримали та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у цій заяві.

Прокурор також просив суд задовольнити заяву ОСОБА_8 відносно ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення вказаної заяви, враховуючи, що сплив строк продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що він дійсно практично увесь серпень 2018 року перебував у лікарні (стаціонарно та амбулаторно) з приводу операції на нозі. Зазначив, що почуває себе добре та вказав, що можливо і не має необхідності продовжувати відносно нього примусові заходи медичного характеру.

Суд, вивчивши заяву ОСОБА_8 та додані до неї матеріали, заслухавши представника КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, лікаря-психіатра, думку прокурора, захисника та ОСОБА_7 , дійшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 2005 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженим психопатоподібним дефектом, ускладнена зловживанням ПАР». У клінічній картині захворювання переважає параноїдна симптоматика з вираженими психопатоподібними формами поведінки. ОСОБА_7 є людиною з інвалідністю 2 групи по даному захворюванню з 09.01.2007 року. 10.08.2006 року ОСОБА_7 скоїв злочин, внаслідок чого рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2007 року до нього були застосовані заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричному стаціонарі з загальним типом нагляду. Знаходився на стаціонарному примусовому лікуванні з 06.09.2006 року по 26.10.2007 року. З 08.10.2007 року по 23.08.2012 року до ОСОБА_7 застосовувались примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. 08.07.2012 року ОСОБА_7 знову скоїв злочин, після чого постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2012 року йому було призначено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з загальним типом нагляду. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2013 року примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з загальним типом нагляду були змінені на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У подальшому, судом неодноразово приймалися рішення про продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, останній раз 27.02.2018 року. За останні шість місяців ОСОБА_7 відвідує лікаря несвоєчасно. Внаслідок вираженого психопатоподібного дефекту критика до свого стану та скоєного правопорушення відсутня. Підтримуюче лікування приймає нерегулярно, тому періоди стабілізації психічного стану неякісні, відмічаються часті загострення хвороби з психопатоподібними агресивними формами поведінки оточуючих.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.07.2018 року ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу з вираженим психопатоподібним дефектом, ускладнена зловживанням ПАР. Психічний стан хворого на теперішній час такий, що потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Положеннями ч.1 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру, як, зокрема, амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку.

Згідно ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Отже, судом встановлено, що на час розгляду заяви ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 закінчилася дія ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2018 року про продовження вказаних примусових заходів.

За вказаних обставин суд вважає за недоцільне продовжувати примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_11 та відповідно відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви головного психіатра Управління охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні 21.09.2018 року о 15 годині 00 хвилин.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1