Провадження № 11-кп/792/548/18
Категорія: ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004096 від 15 червня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року,

у с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 липня 2018 року цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_9 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, завданої злочином, прийнято для їх вирішення у кримінальному провадженні №0004096 відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004096 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернуто прокурору Хмельницької місцевої прокуратури.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки ні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ані при формулюванні обвинувачення не вказано місце вчинення злочину, що унеможливлює визначити територіальну підсудність кримінального провадження та здійснити судовий розгляд на підставі такого обвинувального акта.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 17 липня 2018 року скасувати та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004096 від 15 червня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України до Хмельницького міськрайонного суду на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Указував, що ця ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, в оскаржуваному рішенні суду зазначено, що ні при викладенні фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, ані при формулюванні обвинувачення не вказано місце вчинення злочину; також суд вказує на те, що при формулюванні обвинувачення прокурором вказано словосполучення «…почав виконувати заборонений маневр розвороту…», проте вказані дії обвинуваченому у вину не ставляться.

Таким чином, вказана ухвала суду, на переконання апелянта, є незаконною, необґрунтованою та винесеною в порушення норм ст.370 КПК України.

Суд першої інстанції, не маючи на меті під час судового розгляду встановити всі обставини кримінального правопорушення, сформулював підстави повернення обвинувального акту без конкретної мотивації та роз`яснення, в чому саме порушення норм КПК України при його складанні.

Крім того, на думку прокурора, обвинувачення у вказаному обвинувальному акті сформульовано достатньо конкретно, зрозуміло та узгоджено, викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, дана їм правова кваліфікація, що дає змогу обвинуваченому ОСОБА_9 знати в чому він обвинувачується, не порушуючи при цьому конституційно визначеного права на захист та ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Тому прокурор уважав, що неконкретизація в обвинувальному акті місця вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення може бути усунута в ході безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду шляхом реалізації прокурором повноважень, передбачених положеннями ч.2 ст.337 КПК України, де зазначено, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; думку прокурора та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 в заперечення апеляційної скарги; обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України визначений вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції послався на те, що відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор, вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України цим вимогам не відповідає, оскільки ні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ані при формулюванні обвинувачення не вказано місце вчинення злочину, що унеможливлює визначити територіальну підсудність кримінального провадження та здійснити судовий розгляд на підставі такого обвинувального акта.

Так, слідчий в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України, яке ідентичне викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення, сформулював наступним чином:

« ОСОБА_9 ... обвинувачується в тому, що 15 червня 2017, біля 14-ї години, в порушення вимог підпункту «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правил дорожнього руху), знаходячись за межами населеного пункту міста Хмельницький, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля «Renault Laguna» р.н.за з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху та подальшою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати заборонений маневр розвороту та в порушення вимог п.10.2. Правил дорожнього руху, здійснюючи виїзд із прилеглого узбіччя на автомобільну дорогу М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», яка має чотири смуги руху та поділена горизонтальною розміткою 1.3. Правил дорожнього руху, перед проїзною частиною не надав дорогу транспортним засобам, що рухались по ній в попутному напрямку, внаслідок чого створив небезпеку та допустив перехресне блокуючи зіткнення на вказаній автомобільній дорозі близько 40 м від електроопори, на якій розташований інформаційно-вказівний дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту», а саме передньою лівою частиною автомобіля «Renault Laguna» р.н.з. НОМЕР_1 із передньою правою частиною автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався по автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка» зі сторони міста Хмельницького в напрямку селища міського типу Меджибіж Хмельницької області та в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилась пасажирка ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху водій автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я; які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я; які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху пасажир автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, спричиняючи в клінічному перебігу через різні проміжки часу загрозливі для життя явища, котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю; які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_9 порушив вимоги підпункту «а» п.2.9., п.10.1., п.10.2. Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 , та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 ».

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та заподіяло потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

З формулювання обвинувачення видно, що дорожньо-транспортна пригода відбулась на автомобільній дорозі М-12 «Стрий Тернопіль Кіровоград Знам`янка» на відрізку шляху між населеними пунктами міста Хмельницький (Хмельницький район Хмельницької області) та селища міського типу Меджибіж (Летичівський район Хмельницької області) близько 40 метрів від електроопори, на якій розташований інформаційно-вказівний дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту».

Проте, де саме, біля якого населеного пункту розташована ця електроопора з дорожнім знаком (біля міста Хмельницького, чи селища міського типу Меджибіж, чи іншого населеного пункту, які розташовані на відрізку шляху між цими населеними пунктами) в обвинувальному акті не зазначено.

Відтак, незазначення конкретного місця вчинення кримінального правопорушення, яке ставиться у вину обвинуваченому ОСОБА_9 , унеможливлює визначити територіальну підсудність кримінального провадження та здійснити судовий розгляд на підставі такого обвинувального акта.

Крім того, ОСОБА_9 ставиться у вину те, що він «... почав виконувати заборонений маневр розвороту...». Проте, в чому полягає заборона виконання такого маневру та якою нормою закону (підзаконного нормативного акта) вставнолена така заборона (ч.2 ст.286 КК України є бланкетною нормою) в обвинувальному акті не зазначено (не розкрито суті вказаного порушення).

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Пунктом 5 ч.2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Керуючись вказаною нормою, прокурор усі фактичні обставини, які вважав установленими, навів у обвинувальному акті стосовно ОСОБА_9 .

Тому колегія суддів зазначає, що з огляду на вимоги ст.290 КПК України, поряд з іншим, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення.

Конкретності змісту обвинувачення стосується рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

При цьому Верховний Суд України звертав увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

На думку колегії суддів, конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні викликає сумніви. Вимоги закону щодо викладу фактичних обставин кримінального провадження не дотримано у повній мірі.

Обставини, які відповідно до ч.1 ст.91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) викладено нечітко і неконкретно.

З огляду на таке, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що складаючи і затверджуючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , прокурор не дотримався вимог, визначених п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що не дає можливість здійснити належний розгляд кримінального провадження.

Отже, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції дотримано норм кримінального процесуального закону, бо завданням підготовчого судового засідання на цій стадії є лише перевірка відповідності форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено у ст.ст.314-317 КПК України.

Відтак, колегія суддів не установила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_9 прокурору.

Керуючись ст.ст.291, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні №0004096 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2