Провадження № 11-кп/783/61/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 149 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, та призначиено йому покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, тобто з 26 червня 2015 року.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що спільно з невстановленими особами у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці розробили спільний злочинний план щодо вербування осіб, використовуючи їх уразливий стан, для подальшої сексуальної експлуатації.

Так, 16.01.2015 року, близько 14 год., ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_11 , з якою прослідував до кафе Фотель, що у ТЦ Магнус на вул. Шпитальній, 1 у м. Львові, де розпочав дії спрямовані на вербування останньої, як особи молодого віку, яка опинилась в скрутних життєвих обставинах, з метою її сексуальної експлуатації в Грецькій Республіці, а саме: переконував останню, що вона зможе заробляти у вказаній державі значні суми грошових коштів (60 євро за одну годину надання сексуальних послуг). Також, повідомив ОСОБА_11 про те, що він спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами профінансує її переліт у вказану державу, проживання там та забезпечення охорони. Викликавши у ОСОБА_11 уявлення про вигідність і правдивість такої пропозиції та враховуючи її уразливий стан, остання не надала остаточної згоди на пропозицію ОСОБА_6 , пояснивши це боязню одній летіти в невідому їй державу, що, в свою чергу, стало підставою для ОСОБА_6 продовжити пошуки людей для їх подальшої сексуальної експлуатації, а тому він запропонував останній запитати у її знайомих дівчат щодо того, чи їх влаштує дана пропозиція і вони погодяться полетіти в Грецьку Республіку разом з нею для їх подальшої сексуальної експлуатації.

В подальшому, 26.01.2015 року, о 15 год. 20 хв., ОСОБА_6 у кафе Фотель, що у ТЦ Магнус на вул. Шпитальній, 1 у м. Львові, зустрівся з ОСОБА_11 , яка на прохання ОСОБА_6 привела з собою ОСОБА_12 . Під час цієї зустрічі ОСОБА_6 , дізнавшись, що ОСОБА_12 опинилась у тяжких особистих та сімейних обставинах, викликаних залишенням постійного місця проживання, втратою постійного джерела доходів, перебуванням у скрутному матеріальному становищі, використовуючи уразливий стан останньої, розпочав дії, спрямовані на вербування людини з метою її сексуальної експлуатації, а саме: переконував ОСОБА_12 , що вона зможе заробляти в Грецькій Республіці значні суми грошових коштів (60 євро за одну годину надання сексуальних послуг). Крім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_12 про те, що він спільно з іншими, невстановленими досудовим розслідуванням, особами профінансують її переліт у вказану країну, проживання там та забезпечення охорони. Викликавши у ОСОБА_12 уявлення про вигідність і правдивість такої пропозиції та враховуючи її уразливий стан, остання, як і ОСОБА_11 , під час даної зустрічі надала згоду на пропозицію ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_6 продовжив пошуки людей для їх подальшої сексуальної експлуатації, тому запропонував ОСОБА_11 підшукати знайомих дівчат, які б погодились летіти в Грецьку Республіку разом із нею та ОСОБА_12 для їх подальшої сексуальної експлуатації.

27.01.2015 року, о 15 год. 20 хв., у кафе Фотель, що у ТЦ Магнус на вул. Шпитальній, 1 у м. Львові, ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_11 , яка, на прохання ОСОБА_6 привела із собою ОСОБА_13 . В ході зустрічі ОСОБА_6 , дізнавшись, що ОСОБА_13 опинилась у тяжких особистих та сімейних обставинах, викликаних залишенням постійного місця проживання, втратою постійного джерела доходів, перебуванням у скрутному матеріальному становищі, а також наявністю на утриманні у ОСОБА_13 малолітньої дитини, використовуючи її уразливий стан, розпочав дії, спрямовані на вербування людини з метою її сексуальної експлуатації, а саме: переконував ОСОБА_13 , що вона зможе заробляти в Грецькій Республіці значні суми грошових коштів (60 євро за одну годину надання сексуальних послуг). Також, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_13 про те, що він, спільно із невстановленими досудовим розслідуванням особами профінансує її переліт у вказану країну, проживання там та забезпечення охорони. Викликавши у ОСОБА_13 уявлення про вигідність і правдивість такої пропозиції та враховуючи її уразливий стан, остання надала згоду на пропозицію ОСОБА_6

4.06.2015 року, о 12 год. 15 хв., у кафе Фотель, що у ТЦ Магнус на вул. Шпитальній, 1 у м. Львові, ОСОБА_6 , маючи на меті доведення спільного з невстановленими досудовим розслідуванням особами злочинного умислу, спрямованого на вербування осіб з використанням їх уразливого стану для подальшої сексуальної експлуатації до кінця, розуміючи реальну можливість перевезення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в Грецьку Республіку, отримання за це від невстановлених досудовим розслідуванням осіб винагороди, зустрівся із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та продовжив дії, спрямовані на вербування вказаних осіб, з метою їх сексуальної експлуатації в Грецьку Республіку. Так, він пояснив, що у зв`язку з тривалим терміном невильоту у вказану країну, змінились умови перебування в Грецькій Республіці, а саме - умови їх майбутнього заробітку, вказавши, що від отриманого від надання платних сексуальних послуг доходу, буде відраховано вартість оформлених для них віз та авіаквитків. За таких обставин, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи в уразливому стані, викликаному залишенням постійного місця проживання, втратою постійного джерела доходів, перебуванням у скрутному матеріальному становищі, будучи поставленими в умови необхідності отримання грошових коштів для забезпечення належних соціально-побутових умов, погодились на вищевказані умови ОСОБА_6 .

В такий спосіб, ОСОБА_6 , реалізовуючи спільний із невстановленими досудовим розслідуванням особами злочинний умисел на вербування осіб з використанням їх уразливого стану, завербував ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 для подальшої сексуальної експлуатації останніх.

На вирок суду адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним і необґрунтованим, а висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що ОСОБА_6 насправді не збирався нікуди і нікого везти, так як нікого не знав і не мав можливості вчиняти такі дії. В такому випадку не може йти мова про групу вербувальників. Все це він робив, як розвагу, щоб познайомитись з дівчатами. ОСОБА_6 на час вказаних подій працював в благодійному фонді Благе діло, за кордоном був один раз в Республіці Білорусії. Вважає, що не можна погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 вчинив вербування щодо кількох осіб. Зазначає, що ОСОБА_11 спеціально сказала, що боїться їхати одна в іноземну державу, так як добре знала, що нікуди не поїде, але за чиєюсь вказівкою створила групу осіб. Зазначає, що відповідно до ст. 149 КК України уразливість стану потерпілих ніхто не перевіряв, тим більше, всі вони заявили, що не працюють і не будуть працювати, що матеріально забезпечені.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав доповнення до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 , в якій зазначає, що судом першої інстанції не було враховано та не дано оцінки тому, що потерпілі залучалися до конфіденційного співробітництва, а саме для здійснення ролі осіб, які надають платні сексувальні послуги, а в подальшому під час досудового розслідування їх визнано потерпілими. Ураховуючи це, на думку адвоката ОСОБА_9 , вони не можуть бути визнані потерпілими згідно вимог ст. 55 КПК України. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано і вимоги ст. 7 КПК України щодо забезпечення доведеності вини та презумпції невинуватості та необґрунтовано у зв`язку з наведеним підстави надання переваги доводам сторони обвинувачення та відхилено доводи сторони захисту про невинуватість в інкримінованому злочині.

Покликаючись на протоколи результатів проведених негласних слідчих дій та відеоматеріали, суд першої інстанції не переконався у відповідності до ст. 86 КПК України та не навів належних доводів, на підставі яких визнав протоколи результатів проведених негласних слідчих дій такими, що отримані в порядку, встановленому КПК України на підставі ухвали слідчого судді чи суду. Зазначає, що суд першої інстанції не переконався, чи стороною обвинувачення були відкриті стороні захисту докази у відповідності до положення ст. 290 КПК України, проявивши таким чином однобічність судового розгляду у кримінальному провадженні.

Також зазначає, що пред`явлене обвинуваченому формулювання обвинувачення не відповідає диспозиції ч.2 ст. 149 КК україни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просять апеляційну скаргу задоволити, виступ прокурорів на заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_11 про те, що в січні 2015 року їй зателефонував з невідомого номера чоловік, який представився ОСОБА_14 , та запропонував роботу в Греції, пов`язану з наданням сексуальних послуг, за яку можна заробити близько 1000 євро. Під час зустрічі в ході розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_11 домовились про обставини оформлення документів, під час яких вона повідомила його, що дана пропозиція її зацікавила з тих причин, що в даний період в неї було дуже скруне матеріальне становище і вона шукала роботу. Крім того ОСОБА_6 запропонував запитати у інших знайомих дівчат щодо даної пропозиції;

показаннями потерпілої ОСОБА_13 про те, що в січні 2015 року вона разом з ОСОБА_11 зустрілись з ОСОБА_6 та в ході розмови вони обговорювали умови працевлаштування на роботу у Греції, яка полягає у наданні платних сексуальних послуг, за надання яких можна заробити близько 1 000 євро. Оскільки вона перебувала в скрутному матеріальному становищі та шукала роботу, була змушена погодитись на пропозицію ОСОБА_6 та почала оформляти документи для виїзду за кордон;

показаннями потерпілої ОСОБА_12 , згідно яких вона повідомила про те, що в січні 2015 року вона зустрілась з ОСОБА_6 , з яким її познайомила ОСОБА_11 , під час якої він запропонував їй роботу в Греції, яка пов`язана з наданням платних сексуальних послуг, за які можна отримати близько 1 000 євро. Вона погодилась на дану пропозицію обвинуваченого, оскільки в неї було скрутне матеріальне становище, так як в кінці 2014 року вона переїхала з Криму, та почала оформляти документи для виїзду за кордон;

показанням свідка ОСОБА_15 про те, що на початку 2015 року ОСОБА_6 повідомив його, що познайомився з дівчиною на ім`я ОСОБА_16 . Під час однієї із зустрічей з ОСОБА_17 , на якій він був присутній, ОСОБА_6 запропонував їй роботу за кордоном, яка полягала в наданні сексуальних послуг. Проте зазначив, що ОСОБА_6 любив говорити про себе неправду дівчатам, тому вважає, що він не мав намір реалізувати дану пропозицію;

протоколами результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій та дослідженими в судовому засіданні відеоматеріалами, якими зафіксовано факт неодноразових зустрічей ОСОБА_6 з потерпілими, а також телефонних розмов останніх;

даними скріншоту сторінки ОСОБА_11 , згідно якого на електронну адресу потерпілої зі сторінки «escort-ledi.mail.ua» надійшов лист, адресований «Олі» (ім`ям, яким ОСОБА_11 представлялась обвинуваченому), в якому вказано про необхідність надати контактні дані кандидаток на поїздку в Грецію та зазначено, що потерпілі мають напряму спілкуватись з ОСОБА_14 .

Наведені вище докази підтверджують висунуте ОСОБА_6 обвинувачення та свідчать про те, що він, використовуючи уразливий стан потерпілих, скоїв вербування людини, вчинене з метою експлуатації, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб. При цьому згода потерпілих на працевлаштування за кордоном у сфері надання інтимних послуг не була добровільною, оскільки, була зумовлена уразливим станом потерпілих внаслідок збігу їх тяжких особистих та сімейних обставин, що істотно обмежувало потерпілих у можливості вільного вибору, та не відповідало їх справжнім інтересам. Вказане підтверджується показаннями потерпілих.

Доводи сторони захисту про те, що потерпілі надавали суду неправдиві докази є безпідставними. Як вбачається із журналу судового засідання та технічного запису судового розгляду, всі потерпілі надавали послідовні та ґрунтовні показання щодо обставин їх вербування обвинуваченим з метою працевлаштування за кордоном у сфері надання інтимних послуг.

Суд всебічно, повно та неупереджено дослідив всі фактичні обставини справи, дав об`єктивну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, а саме: вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невинуватість обвинуваченого та відсутність достатніх доказів для доведення його винуватості в суді є безпідставними та не бере до уваги.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Показання ОСОБА_6 про те, що злочину він не вчиняв і не мав намір його вчиняти, а його дії слід розцінювати як розіграш або розвагу та він не мав наміру вербувати потерпілих для їх подальшої сексуальної експлуатації, суд обґрунтовано не взяв до уваги, давши їм оцінку, й своє рішення мотивував у вироку. Суд розцінив їх як форму захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності, й з таким висновком погоджується колегія суддів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; дійшов правильного висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та необхідність обрання покарання у вигляді позбавлення волі, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Підстав для визнання призначеного ОСОБА_6 покарання явно несправедливим за своїм розміром через суворість немає.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_6 з 26 червня 2015 року по 7 вересня 2018 року (день набрання вироком законної сили після перегляду його судом апеляційної інстанції) перебував в місцях попереднього ув`язнення, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) обвинуваченому слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26 червня 2015 року по 7 вересня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26 червня 2015 року по 7 вересня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_6 таким, що відбув призначене за вироком Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2016 року покарання у виді шести років позбавлення волі та звільнити його з-під варти з залу суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4