Справа №359/230/18
Провадження №1-кп/359/255/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0002545, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2017 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шапіхи Козелецького району Чернігівської області, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -

у скоєнні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, за наступних обставин.

Так, 18.11.2017 близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_7 , яка в цей час поверталась до дому.

Під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка на ґрунті особистих стосунків, під час якої у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 18.11.2017 близько 01 години 10 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , спочатку схопив ОСОБА_7 за ліве плече правою рукою та кулаком лівої руки наніс їй два удари в обличчя в область правої скули. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 взяв ОСОБА_7 лівою рукою за праве плече та кулаком правої руки наніс їй два удари в голову в область скроні та тім`яної ділянки зліва. Продовжуючи тримати ОСОБА_7 лівою рукою за праве плече, ОСОБА_5 наніс їй три удари кулаком правої руки в область грудної клітини від яких ОСОБА_7 впала на землю.

Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 220 від 07.12.2017, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця на обличчі справа, на обох повіках правого ока та правій щоці, синця в скронево-тім`яній ділянці волосистої частини голови зліва, синців на правому та лівому плечах, саден правої кисті та обох колінних суглобів, садна із забійною раною суглобової поверхні 4 пальця правої кисті, перелому дистального відділу грудини зі зміщенням уламків.

Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден мають ознаки легких тілесних ушкоджень, забійна рана 4 пальця правої кісті відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, перелом грудини зі зміщенням уламків відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №220 від 07.12.2017 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, забійну рану 4 пальця правої кісті, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи №220 від 07.12.2017 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, перелом грудини зі зміщенням уламків, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи №220 від 07.12.2017 відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні ОСОБА_7 , тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КПК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав, однак не повністю погодився з обставинами викладеними в обвинувальному акті, зокрема з кількістю нанесених ним потерпілій ОСОБА_7 ударів. Зазначив, що 18 листопада 2017 близько 01:00 вийшов на вулицю біля свого подвір`я та побачив неподалік від свого будинку на вул. Перемоги ОСОБА_11 , яка йшла в напрямку свого будинку. Побачивши останню, він вирішив підійти до неї та поспілкуватись з приводу їхніх стосунків. Ольга відмовилась, виражалась в його сторону нецензурною лайкою, що його дуже обурило, він розлютився та вдарив її один раз, від чого вона впала. Піднявшись, ОСОБА_7 побігла додому.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 визнав себе винним частково, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 18.11.2017 близько 01:00 год. вона поверталась до дому від своєї подруги ОСОБА_10 , остання її проводжала. Десь на пів дорозі до її будинку, вони з ОСОБА_10 попрощалися і далі вона пішла сама. По дорозі до дому на вул. Перемоги біля магазину її перестрів ОСОБА_12 та почав пропонувати їй зустрічатись. Такі розмови були і раніше, однак вона йому постійно відмовляла. Цього разу вона теж відмовилась мати з ОСОБА_5 відносини, що останнього сильно обурило і між ними виник конфлікт з цього приводу, під час якого ОСОБА_5 наблизився до неї схопив за ліве плече правою рукою та кулаком лівої руки наніс їй два удари в обличчя в область правої скули. Після чого ОСОБА_5 взяв її лівою рукою за праве плече та кулаком правої руки наніс два удари в голову. Потім знову взяв її лівою рукою за праве плече та кулаком правої руки наніс їй три удари в грудну клітину від яких вона впала на землю. Після чого, скориставшись тим, що він її не тримає, змогла підвестись і втекти додому. Наступного ранку вона звернулася до лікаря травматолога, зробила рентген.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_7 є її подругою, яка була у неї в той вечір в гостях. 18.11.2017 року, близько 01:00 чи 02:00 год., точно не пам`ятає, вона пішла провести ОСОБА_7 до дому. Коли вони вже вийшли на вул. Перемоги де проживає ОСОБА_7 , вони з останньою попрощалися і вона повернулася назад до дому. Обернувшись побачила, що до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_12 і вони рухались в напрямку будинку потерпілої. Повертаючись назад, вона зателефонувала ОСОБА_7 запитати чи вона вже дійшла додому, однак остання не відповіла. Вона занепокоїлась та вирішила піти до неї, щоб дізнатись дома ОСОБА_7 чи ні. Вона швидко побігла коротким шляхом до будинку ОСОБА_7 . Через декілька хвилин, вона вже була неподалік від будинку де проживає потерпіла. На дорозі, яка була достатньо освітлена, на відстані близько 30 чи 50 метрів від неї вона побачила ОСОБА_13 , який бив ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_5 наніс потерпілій удари спочатку кулаком в обличчя, потім кулаком наніс ОСОБА_7 два удари в голову. Після цього, продовжуючи тримати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 наніс їй три удари кулаком в область грудної клітини, від яких ОСОБА_7 впала на землю. Підвівшись, остання швидко побігла на подвір`я свого будинку. Побачивши це все, вона була дуже налякана і швидко побігла до дому. По дорозі до дому вона знов зателефонувала ОСОБА_7 . Відповів їй ОСОБА_14 . На її запитання: «де ОСОБА_15 ?» ОСОБА_16 нецензурною лайкою повідомив, що він її побив та відправив спати і що з нею буде теж саме, що й з її подругою. Зранку вона телефонувала ОСОБА_7 , десь близько 10 години і та сказала, що їде знімати побої.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_5 є її батьком. ОСОБА_7 вона знає давно, вони односельці. 18.11.2017 року, близько восьмої години ранку, до них додому прийшла ОСОБА_11 і звинувачувала її батька ОСОБА_5 у нанесенні їй тілесних ушкоджень. Повідомила їй, що ОСОБА_5 її вночі побив і вимагала морального відшкодування. Вона сказала ОСОБА_7 , що нічого їй сплачувати не буде.Зранку вона на ОСОБА_7 ніяких слідів побиття не побачила. Пізніше, цього ж дня ОСОБА_7 знову прийшла до них зі своїм зятем та кричала, щоб їй відшкодували шкоду, бо вона іде знімати побої. Після чого, остання зайшла в кімнату до її батька ОСОБА_5 , який на той час іще спав, щось там йому висказувала та била його в ліжку. Ввечері, цього ж дня, ОСОБА_7 іще раз заходила до них додому, показувала знімки з лікарні та повідомила, що побої зняла. Вже ввечері було видно у неї під оком синяк, подряпини на руці. Вона запитувала у батька, що між ним та ОСОБА_7 сталося, але батько відповів, що то їхні особисті справи і вони самі розберуться. Самого конфлікту між батьком та ОСОБА_7 вона не бачила, про все дізналася від останньої зранку 18.11.2017 року.

Крім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 18.11.2017 року відповідно до якої 18.11.2017 року о 01:00 за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Старе, вул. Перемоги, 47, громадянин ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження;

-довідкою стаціонарного відділення Бориспільської ЦРЛ Київської області від 18.11.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_7 зверталась за медичною допомогою на травмпункт Бориспільської ЦРЛ о 09:55 год. 18.11.2017 року. У останньої було виявлено забій мяких тканин обличчя та забій грудини;

-висновком експерта № 220 (а.с.93-94), з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: синець на обличчі справа: на обох повіках правого ока та правій щоці, синець в скронево-тім`яній ділянці волосистої частини голови зліва, синці на правому та лівому плечах, садна правої кисті та обох колінних суглобів, садно із забійною раною суглобової поверхні 4 пальця правої кисті; перелом дистального відділу грудини зі зміщенням уламків. Вказані тілесні ушкодження спричинені тупим(и) предметом(ами), індивідуальні і характерні властивості якого(яких) не відобразились, і могли утворитись в строк та за обставин, на які вказано у постанові про призначення експертизи. Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців мають ознаки легких тілесних ушкоджень: забійна рана 4 пальця правої кисті відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; перелом грудини зі зміщенням уламків відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Представляється маловірогідною можливість виникнення виявлених у гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в результаті «падіння з висоти власного зросту об тверду поверхню».

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.12.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю потерпілої ОСОБА_7 (а.с.95-98), переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, в службовому приміщенні Бориспільського ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, потерпіла ОСОБА_7 розповіла про обставини, які сталися 18.11.2017 р. близько 01 год. 00 хв., поблизу будинку №47 по вул. Перемоги в с. Старе Бориспільського району Київської області, що повністю співпадає з її показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості потерпілої. Також в ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_7 детально розповіла як саме ОСОБА_5 тримав її під час нанесення їй ударів, показала, в які саме частини тіла він наносив удари та в якій кількості. За допомогою статиста, відтворила нанесення двох ударів кулаком лівої руки в обличчя, в ділянку правої скули; нанесення двох ударів кулаком правої руки в голову, в ділянку скроні та тім`яної ділянки зліва та нанесення трьох ударів кулаком правої руки в грудну клітку посередині;

-висновком експерта № 154д (а.с.99-100), з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження: синець на обличчі справа: на обох повіках правого ока та правій щоці, синець в скронево-тім`яній ділянці волосистої частини голови зліва, синці на правому та лівому плечах, садна правої кисті та обох колінних суглобів, садно із забійною раною суглобової поверхні 4 пальця правої кисті; перелом дистального відділу грудини зі зміщенням уламків. Не виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.12.2017 року за її участю;

-протоколом огляду місця події від 26 грудня 2017 року (а.с.101-106) з ілюстрованими таблицями, за участю потерпілої ОСОБА_7 в присутності понятих. Об`єктом огляду була території поблизу буд. АДРЕСА_2 . При огляді потерпіла вказала на місце на дорозі, між будинком та магазином та пояснила, що це саме те місце, де 18.11.2017 року в неї виник конфлікт з ОСОБА_5 , після якого останній наніс їй тілесні ушкодження;

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 03.01.2018 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_10 (а.с.107-110), переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, на території поблизу будинку № 47 по вул. Перемоги в с. Старе Бориспільського району Київської області, свідок ОСОБА_10 розповіла про обставини події, яка сталася 18.11.2017 р. близько 01 год. 10 хв., в поблизу будинку № 47 по вул. Перемоги в с. Старе Бориспільського району Київської області, що повністю співпадає з її показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості свідка. Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_10 детально розповіла як саме ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_7 та в якій кількості. За допомогою статиста, відтворила нанесення двох ударів кулаком лівої руки в обличчя, в ділянку правої скули; нанесення двох ударів кулаком правої руки в голову, в ділянку скроні та тім`яної ділянки зліва та нанесення трьох ударів кулаком правої руки в грудну клітку посередині;

- протоколом одночасного допиту осіб від 04.01.2018 року, а саме допиту між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 розповіла про обставини, які сталися 18.11.2017 р. близько 01 год. 00 хв., поблизу будинку №47 по вул. Перемоги в с. Старе Бориспільського району Київської області, що повністю співпадає з її показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості потерпілої. Остання детально розповіла, як саме між нею та ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого останній різко наблизився до неї, міцно схопив її за ліве плече правою рукою а кулаком лівої руки наніс їй два потужних удари в обличчя в область правої скули. Після чого ОСОБА_5 взяв її лівою рукою за праве плече та кулаком правої руки наніс два удари в голову, в область скроні та тім`яної ділянки зліва. Тримав ОСОБА_5 її дуже міцно, так щоб в неї не було можливості ухилитись, а удари були нанесені швидко та потужно. Продовжуючи тримати її лівою рукою за праве плече, ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс їй три потужних удари в грудну клітину посередині. Удари був настільки потужними, що ОСОБА_5 її не втримав і вона впала на землю на коліна. Підчас падіння вона дуже вдарилась колінами та кистями обох рук, крім того сильно пошкодила четвертий палиць на правій руці. Скориставшись тим, що після падіння ОСОБА_5 її вже не тримає, їй вдалось втекти до дому. З приводу наданих вище показів ОСОБА_7 , ОСОБА_5 відповів, що покази останньої відповідають дійсності, все відбувалось саме так;

- протоколом одночасного допиту осіб від 04.01.2018 року, а саме допиту між підозрюваним ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_10 , під час якого свідок розповіла про обставини, які сталися 18.11.2017 р. близько 01 год. 00 хв., поблизу будинку АДРЕСА_2 , що повністю співпадає з її показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості свідка. Остання детально розповіла, як вона близько 01:10 год. 18.11.2017 року була неподалік від будинку АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_7 . На дорозі, поблизу зазначеного будинку на відстані близько 30 метрів від неї вона побачила ОСОБА_5 , який одною рукою тримав ОСОБА_7 , а іншою наносив їй удари в обличчя та голову справа та зліва. Так, ОСОБА_16 наніс ОСОБА_7 , кулаком лівої руки два удари в обличчя в область правої скули, а потім кулаком правої руки наніс ОСОБА_7 два удари в голову, в область скроні зліва. ОСОБА_7 намагалась вирватись, але їй це не вдавалось. Удари він наносив різко і швидко. Після цього, продовжуючи тримати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 наніс їй три удари кулаком в область грудної клітини по середині від яких ОСОБА_7 впала на землю. Підвівшись, ОСОБА_7 швидко побігла на подвір`я свого будинку, зачинивши за собою хвіртку. В цей час ОСОБА_16 залишився на тому ж місці, де відбувалась зазначена подія. По дорозі до дому вона зателефонувала ОСОБА_7 . Відповів їй ОСОБА_16 та на її запитання: «де ОСОБА_15 ?» нецензурною лайкою повідомив їй, що він її побив та відправив спати і що з нею буде теж саме, що й з ОСОБА_7 . На запитання слідчого, з приводу показів ОСОБА_10 , ОСОБА_17 відповів, що вважає, що ОСОБА_10 дійсно могла бачити, як він бив ОСОБА_7 , знаходячись на відстані 30 метрів, оскільки він з ОСОБА_7 стояли під фона рем на дорозі і їх було добре видно.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого та письмові докази, надані стороною захисту.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо кількості нанесених ОСОБА_7 ударів, а саме, як стверджує обвинувачений, в нанесенні одного удару, а не семи, в повному обсязі спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_10 , у своїх показаннях, які були надані ними безпосередньо в судовому засіданні, а також у своїх показаннях, які були надані ними в ході проведення слідчого експерименту, вказали, що ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 два удари кулаком лівої руки в обличчя, в ділянку правої скули; два удари кулаком правої руки в голову, в ділянку скроні та тім`яної ділянки зліва та три удари кулаком правої руки в грудну клітку посередині.

Аналізуючи дані покази потерпілої та свідка, які безпосередньо допитані в судовому засіданні, досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, оскільки в них викладені лише ті факти, які особи сприймали особисто і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.

Такі покази свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з показами, наданими під час допиту в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 .

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_7 , як в цілому, так і в окремих деталях узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.

Тому з огляду на наведені докази, встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді синця на обличчі справа, на обох повіках правого ока та правій щоці, синця в скронево-тім`яній ділянці волосистої частини голови зліва, синців на правому та лівому плечах, саден правої кисті та обох колінних суглобів, садна із забійною раною суглобової поверхні 4 пальця правої кисті та перелому дистального відділу грудини зі зміщенням уламків, утворилися внаслідок нанесення ОСОБА_5 двох ударів кулаком лівої руки в обличчя, в ділянку правої скули; двох ударів кулаком правої руки в голову, в ділянку скроні та тім`яної ділянки зліва та нанесення трьох ударів кулаком правої руки в грудну клітку посередині.

В той же час, з цих підстав показання обвинуваченого про кількість нанесених ОСОБА_7 , суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище. Тому, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 надав показання в цій частині, з метою введення суду в оману, переслідуючи, при цьому, мету уникнення більш суворого покарання.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_5 вчинив діяння у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_5 ознак протиправності. Тілесні ушкодження, які ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 не були небезпечним для життя потерпілої, але потягли тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день. За цими ознаками тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Так, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, існував прямий причинний зв`язок, які були спричинені шляхом нанесення обвинуваченим двох ударів кулаком лівої руки в обличчя, в ділянку правої скули; двох ударів кулаком правої руки в голову, в ділянку скроні та тім`яної ділянки зліва та трьох ударів кулаком правої руки в грудну клітку посередині. Тілесні ушкодження обвинувачений заподіяв на ґрунті неприязних відносин, які виникли у зв`язку з тим, що потерпіла відмовилась підтримувати з ним будь-які особисті стосунки.

Таким чином, локалізації та характер тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення, раптовість, враховуючи відсутність жодних попереджувальних дій з боку обвинуваченого, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 об`єктивно усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні всі ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, умисел останнього був направлений саме на умисне заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 . Тому ОСОБА_5 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки, а саме заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти життя та здоров`я особи.

Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.

Разом з тим суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття. Так, не зважаючи на те, що останній визнав вину у вчиненні злочину, однак його особисте ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він не був згоден із їх тяжкістю, свідчить про те, що обвинувачений не виявив щирого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обвинувачений раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, одружений, пенсіонер. Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом та не є військовослужбовцем.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку обмеження волі, визначеного санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З урахуванням викладеного вище та особи обвинуваченого, а також відсутності тяжких наслідків від дій обвинуваченого, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

В ході розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_7 пред`явила до ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2185,28 грн. 00 коп., а саме витрати, які вона витратила на лікування, транспортні витрати та витрати на проведення соціально-психологічного дослідження, а також моральну шкоду в розмірі 96 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 та її представник даний цивільний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений цивільний позов визнав частково, в частині витрат на лікування.

Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Так, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого було завдано шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_7 , внаслідок чого остання понесла вимушені матеріальні витрати на лікування в розмірі 817 грн. 28 коп., транспортні витрати, які склали 368 грн. та витрати на проведення соціально-психологічного дослідження, за які потерпіла сплатила 2000 грн., що підтверджується наданими копіями: товарних чеків, квитанцій та фіскальних чеків, а також копією висновку соціально-психологічного дослідження № 14-12-17 від 14 грудня 2017 року та копією квитанції про сплату коштів за його проведення.
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що у зв`язку із отриманим тілесним ушкодженням середньої тяжкості потерпіла ОСОБА_7 зазнала фізичного болю, а також сильні душевні переживання та страждання. Так, обвинувачений ОСОБА_5 проживає на відстані приблизно 100 метрів від потерпілої. Після побиття, остання боїться виходити за межі свого подвір`я у темну пору доби. Навіть і вдень, якщо на вулиці не має людей, в неї залишається страх виходити за двір, оскільки боїться зустрічі з ОСОБА_5 .

З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнала потерпіла, пов`язаних з отриманням останньою тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що призвело до порушення її звичного способу життя, стану здоров`я потерпілої, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, ступеня вини ОСОБА_5 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_7 , становить 25 000 тисяч гривень. У цьому зв`язку, відповідне експертне дослідження суд не приймає до уваги в повному обсязі, зважаючи на завищення розміру відповідного відшкодування, визначеного згідно останнього. Таким чином, заявлений цивільний позов на відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню в межах доведеного.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Процесуальних витрат не встановлено. Речові докази прокурором не заявлялись.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, 85, 86, ч. 1 ст. 122 КК України, ч. 3 ст. 23, ст. ст. 1166, 1188, 1195 ЦК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 ), - 3185 грн. 28 коп. завданих матеріальних збитків та 25000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, а всього 28185 (двадцять вісім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 28 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 , - відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1