СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6196/17
пр. № 1-кп/759/67/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000899 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта незакінчена вища, одруженого, працюючого автомеханіком в СПД « ОСОБА_7 », зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.11.2016 Вишгородським міським судом Київської області за ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 3 роки,

ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта неповна середня, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 04.11.2016 Вишгородським міським судом Київської області за ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 3 роки,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України,

за участю сторонни обвинувачення: прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15

сторонни захисту: захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
Стороною обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються, що маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, повторно, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої шкоди потерпілому.

Так, 01.02.2017 приблизно о 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 16-Б, зустрівся з ОСОБА_6 з метою подальшої організації незаконного заволодіння автомобілем маючи на меті власне збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння автомобілем, того ж дня приблизно о 22:00 годині ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відправились на проспект Академіка Корольова, що в м. Києві, та перебуваючи поблизу будинку № 8 помітили автомобіль марки «Форд Фокус» р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_18 .

Впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає ОСОБА_8 , підійшов до водійських дверцят автомобіля «Форд Фокус» р.н. НОМЕР_1 , відчинив їх, та потягнувши за руку ОСОБА_19 , витягнув її з водійського місця. В цей час ОСОБА_6 підійшов до автомобіля марки «Форд Фокус» р.н. НОМЕР_1 з правого боку, відчинив задні пасажирські двері та сів до його салону. Проникнувши до салону автомобіля гр. ОСОБА_8 сів за його кермо та за допомогою ключа який перебував в замку запалення завів двигун та на викраденому автомобілі з місце злочину поїхав у напрямку вул. Косенка у місті Києві.

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , рухаючись у напряму пр-т. Свободи в м. Києві, на автомобілі «Форд Фокус» р.н. НОМЕР_1 , яким незаконно заволоділи, в результаті порушень правил дорожнього руху вчинили ДТП по вулиці Косенка, 105, чим завдали матеріальну шкоду потерпілому на суму 202 817, 30 гривень.

Наведені вище дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ст.289 ч.3 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдали великої матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, не визнав та показав, що після робочого дня вирішив заїхати до свого знайомого на дачу, завести своїй собаці кістки. Приїхавши, вони посиділи, попили чай, був вечір і він збирався вже їхати, оскільки йому необхідно було зустрітися з Горською. Потерпілу на той час він знав місяці три-чотири. Він працює на технічному обслуговуванні автомобілів, там він з ОСОБА_20 і познайомився. Вона і раніше йому довіряла свою машину. Данілевському потрібно було піти до магазину, на вулиці було дуже холодно, а магазин від дачі знаходиться далеко, приблизно кілометр, півтора від будинку. Він запропонував ОСОБА_21 з`їздити з ним, зустрітися з Горською, а на зворотному шляху вони його завезуть до магазину, де він скупиться, а потім додому. ОСОБА_21 погодився і вони разом поїхали на зустріч з ОСОБА_20 . Він поговорив з ОСОБА_20 та попросив її завести ОСОБА_6 та його додому. Це було близько 9 години вечора. Вона відповіла, що у неї в кафе зустріч і зараз вона не може. Він попросив завести ОСОБА_6 сам, адже у останнього вдома дівчина і вона його чекає. Горська сказала, що в неї зустріч, вона не поїде, але він може завести ОСОБА_6 сам, тільки недовго. Він відповів, що добре, але швидко їхати не буде, адже при ньому не було документів (водійського посвідчення). Після розмови з ОСОБА_20 , він поїхав завозити ОСОБА_6 . Коли вони їхали, то він заблукав, не там повернув і близько 40-50 хв. вони просто кружляли, щоб виїхати на якусь знайому вулицю. Коли вони виїхали, то завезли подругу ОСОБА_20 на пл.Тараса Шевченка, у гуртожиток, і там він думав заїхати до магазину. Коли там їхав, то біля них проїхала поліція, дуже близько та зухвало. Він думав, що поки вони розвертаються, щоб уникнути проблем, вирішив схитрувати - поїхати від них. Коли почав їхати по ОСОБА_22 , там був поворот, із-за якого він вилетів. Дорога була дуже слизька, він не справився з керуванням та влетів у замет, де в них і в`їхав « ОСОБА_23 ».

Також ОСОБА_8 зазначив, що автомобіль «Форд Фокус» ОСОБА_24 передала йому за адресою пр.А. Корольова, 8. В автомобілі була її подруга, а ОСОБА_20 повинна була з кимось зустрітися, а тому взяти її із собою не могла. Горська передала йому ключі та технічний паспорт на автомобіль і він поїхав завозити ОСОБА_6 . Подруга ОСОБА_20 була не української зовнішності, схожа на корейку. Насилля для заволодіння транспортним засобом не застосовував, потерпіла автомобіль передала йому добровільно. Чому вона подала заяву про угон, не знає, можливо через те, що вони довго кружляли. Всі казали, що ОСОБА_24 в нього закохана і в той вечір вона від когось дізналася, що він одружений, можливо і через це, але машину в неї він не викрадав. Він міг спокійно попросити автомобіль і вона б йому дала, адже і раніше неодноразово брав її автомобіль. Телефон ні в кого він не забирав, речі їхні залишалися у автомобілі. При ньому мобільного телефону не було. При проведенні огляду місця події у автомобілі був виявлений мобільний телефон, планшети та інші особисті речі потерпілої, які вона не забирала, адже він повинен був до неї повернутися через півгодини. Після вчинення ДТП, він вискочив з автомобіля, відбіг від замета та ліг на асфальт, бо знав, що зараз будуть бити, а валятися у заметі не хотів. Що відбувалося з ОСОБА_21 він не бачив. На автомобілі він рухався з ввімкненими фарами та з ввімкненим аварійним сигналом, коли їхав по вул.Косенка. Він тікав від поліції, бо розумів, що якщо його зупинять це буде довго і у ОСОБА_20 будуть проблеми. Він дуже жалкує про те, що не зупинився і має намір полагодити ці дві машини. З висновками товарознавчої експертизи, а саме з вказаною вартістю автомобіля та вартістю відновлюючих робіт, вказаних в експертизі, він не згоден. Підтвердити той факт, що автомобіль було передано добровільно може ОСОБА_24 , її колишній хлопець та ОСОБА_21 . Поліція могла уникнути лобового зіткнення, адже він був навіть не на дорозі, а у заметі, але вони пішли на зіткнення, щоб його зупинити. Він ще в ІТТ казав, що угона не може бути, адже це його знайома. Після ДТП вони разом з поліцейськими на морозі простояли близько 4 годин і швидку допомогу ніхто не викликав ні поліцейським, ні їм. На його думку, потерпіла не з`являється у судові засідання, бо боїться, що її обвинуватять у злочині. Знайдені та вилучені речі під час огляду місця події, а саме три зв`язки ключів, сім картка «Лайф», водійське посвідчення, технічний паспорт, планшет білого кольору, планшет чорного кольору, дві зимові шапки, відеореєстратор, мобільний телефон «Нокіа», батарея, пластикові хомути, грошові кошти, банківські картки та свідоцтво не належать йому. Обвинувачений наголосив, що злочин не вчиняв, автомобіль вони не викрадали, а щодо записів НСРД то в розмові мав на увазі, що жалкує про те, що не зупинився коли його переслідували працівники поліції, тоді б не трапилось ДТП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, не визнав та показав, що 01.02.2017 року, ввечері до нього заїхав ОСОБА_25 , завезти їжу собаці. Вони посиділи деякий час у нього і він збирався їхати у місто до магазину. Так як ОСОБА_25 був на автомобілі, то він поїхав з ним, а по дорозі ОСОБА_25 попросив з`їздити з ним на Святошино, зустрітися з ОСОБА_26 . Потерпілу раніше він не знав, а лише про неї чув. Вони приїхали туди і ОСОБА_20 вже чекала їх. Коли вони підійшли, то вона вийшла з машини, вони привіталися і він сів у машину. Корзун поговорив з нею, але про що саме він не знає. Після того, як ОСОБА_25 поговорив, він сів у автомобіль і вони поїхали у напрямку Оболоні. Приїхавши на площу Шевченка, вони висадили її подругу, трохи від`їхали і за ними почала їхати патрульна машина. Доїхали до вул.Косенка, де і трапилося ДТП. Після ДТП він пам`ятає тільки те, що стоїть на колінах біля розбитого «Туксона», а навкруги поліція. Їх довгий час тримали на холоді, потім повезли в райвідділок, де і дізнався про те, що даний автомобіль був поданий в угон.

Також обвинувачений уточнив, що ОСОБА_25 до нього приїхав близько 9 години вечора, за адресою вул.Богатирська, 30-А, це дачний кооператив Оболонського району. Корзун приїхав до нього на автомобілі марки «Део» зі своїм знайомим, який і був за кермом. Знайомий відвозив і до ОСОБА_20 . По дорозі, коли вони їхали до магазину з його дачі, він запитав у ОСОБА_25 , чи зможе той його завести назад, додому. Корзун відповів, що в принципі да, але потрібно заїхати на Святошино, зустрітися зі знайомою і звідти він би відразу завіз додому. Він погодився і вони поїхали на зустріч. Приїхали на п-т А.Корольова, 8, вийшли з машини та підійшли до даної дівчини, вона вже стояла там і чекала. На вулиці було холодно, тому він сів у автомобіль, а ОСОБА_25 на вулиці спілкувався з потерпілою. Він сів на заднє сидіння, адже на передньому сиділа знайома ОСОБА_20 . Корзун стояв на вулиці біля машини та без всяких емоцій розмовляв з потерпілою, а потім сів у автомобіль. Горська кудись пішла і вони поїхали на площу ОСОБА_27 , де висадили знайому потерпілої. Від`їхали звідти і хотіли заїхати до магазину, там поблизу є магазин «Сільпо». Він казав розвернутися, заїхати в даний магазин, а потім по окружній відразу поїхати його завести додому. Вони від`їхали до клумби і там за ними почала їхати патрульна поліція. Після того, як вони побачили патрульну поліцію та до зіткнення пройшло буквально 3 хвилини. Чи залишала знайома потерпілої у автомобілі якісь речі він не знає, адже коли приїхали на зустріч, то остання вже сиділа у вказаній машині. Навичок керування він не має. За кермом був лише ОСОБА_25 . Коли вони виїжджали із замету, то побачив « ОСОБА_23 », який потім здійснив з ними зіткнення. Обвинувачений наголосив, що злочин не вчиняв, автомобіль вони не викрадали, а щодо записів НСРД то розповідав сокамернику, коли його привезли із санкції обставини, які йому інкримінувала сторона обвинувачення. Фари на автомобілі, коли вони тікали від поліції, були ввімкнені.

Дослідивши докази, представлені сторонами кримінального провадження, вислухавши показання обвинувачених та свідків, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачення у кримінальному провадженні не знайшло свого підтвердження.

Так, потерпіла ОСОБА_28 в судове засідання для дачі показань не з`явилась, а через канцелярію суду надала заяву вхідний №21740 від 05.05.2018, в якій вказала, що 01.02.2017 автомобіль «Форд Фокус» р.н. НОМЕР_1 дала ОСОБА_8 добровільно (Т.2 а.п.194). Також ОСОБА_28 зазначила, що потерпілою себе не вважає, оскільки діями ОСОБА_8 та ОСОБА_6 їй не завдано матеріальної та моральної шкоди (Т.1 а.п.236).

Аналізуючи заяви потерпілої ОСОБА_28 , суд приходить до висновку, що вони узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і не підтверджують обвинувачення пред`явлене у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні були допитані свідки по справі, яких заявила сторона обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні показав, що він чергував разом із поліцейським водієм ОСОБА_30 , який був за кермом поліцейського автомобіля. Заступили вони на службу та приблизно десь за двадцять хвилин на двадцять третю годину надійшло повідомлення по радіостанції від чергового частини про перехват викраденого автомобіля Форд Фокус. Вони розпочали оперативне опрацювання інформації. Автомобіль рухався з площі Шевченка в сторону проспекту Свободи. Коли розпочали опрацювання, побачили даний автомобіль, який рухався з вимкненими фарами по зустрічній смузі руху. Він знаходився в службовому автомобілі, даний автомобіль обладнано проблисковими маячками. Коли здійснювали затримання, проблискові маячки і сирена були включені. Вони не переслідували автомобіль Форд, а рухались йому на зустріч по вулиці Косенка. Поліція намагалась блокувати вказаний автомобіль, проте він об`їхав по узбіччю поліцейський автомобіль, який в той час також мав ввімкнені проблискові маячки та виїхав на зустрічну. Вони рухались в своїй смузі для руху приблизно зі швидкість 40 км/год, оскільки було слизько, а автомобіль Форд набагато швидше та виїхав на їх смугу руху в момент об`їзду автомобіля, який намагався їх блокувати, в результаті чого і відбулось лобове зіткнення. Після зіткнення з автомобіля Форд Фокус вискочив водій, якій почав тікати, тому вони прийняли міри до його затримання. Чоловіка затримували ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Він з іншими поліцейськими розпочали затримання іншої особи, яка була в автомобілі на задньому сидінні. Свідок наголосив, що за кермом автомобіля Форд Фокус був обвинувачений ОСОБА_25 , а інший обвинувачений - ОСОБА_21 був на задньому сидінні вказаного автомобіля. На його думку зіткнення транспортних засобів відбулось через те, що обвинувачені намагались втекти. В результаті ДТП він отримав легкі тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні показав, що разом із ОСОБА_29 заступили на добове чергування в складі наряду номер 359. Близько 23 год. 10 хв. вони отримали інформацію про оперативний перехват автомобіля Форд Фокус, який було викрадено в Святошинському районі м. Києва. Їм повідомили, що двоє невідомих чоловіків викрали транспортний засіб, а власницю даного автомобіля було викинуто з автомобіля під час того, як вона паркувалася. Разом із нею в автомобілі знаходилась жінка громадянина іншої держави. Вони приступили до відпрацювання даної території та в невдовзі отримали інформацію, що даний автомобіль побачили в районі площі Шевченка. Було прийнято рішення їхати ближче до площі Шевченка. Потім поступила інформацію, про те, що даний автомобіль був помічений на вул. Косенка, який рухався без ввімкненого світла на великий швидкості в темну пору добу. Ними було прийнято рішення блокувати дану вулицю, яка була єдиною вулицею, яка давала можливість виїхати в сторону вул. Газопровідної, п-ту Правди та вул. Гонгадзе, адже з одної сторони ліс, а з іншої сторони приватний сектор. З проспекту Правди, з круга Гонгадзе на Косенка, перед ними заїхав поліцейський автомобіль Пріус і перегородив повністю дорогу, з двох сторін був сніг по півметра. На даному автомобілі були включені проблискові маячки. Доїжджаючи до ОСОБА_34 , вони думали, що злочинці викрадений автомобіль залишать і начнуть тікати в ліс. На той час їм здавалось, що саме таке рішення вони приймуть. Однак водій автомобіля Форд Фокус, прийняв інше рішення, він взяв різко вліво, виїхав на засніжену дорогу, де і втратив керування та здійснив лобове зіткнення з їх автомобілем Хундай Туксон. Після удару Форд викинуло на тротуар, а їх відкинуло на проїжджу частину. Потім вони побачили як особа, яка була за кермом вказаного Форд ОСОБА_35 почала тікати по під забором, але там виходу не було, а тому вони його зажали. Метрів 50 вони переслідували, а потім вжили заходи щодо затримання вказаної особи та наділи на нього кайданки, після чого було викликано поліцію. Свідок зазначив, що особа, яка керувала автомобілем Форд є обвинувачений ОСОБА_25 . Щодо інших осіб у автомобілі Форд йому нічого не відомо, лише зі слів знає, що була інша особа, яку виявили на задньому сидінні, але хто її затримував, та як, йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_36 у судовому засіданні показав, що вони по лінії 102 отримали повідомлення про те, що стався розбійний напад і злочинці рухаються на автомобілі марки «Форд» червоного кольору в напрямку вул. Косенка. Він був старшим наряду поліції охорони № 359. У склад наряду (екіпажу) входили ОСОБА_37 (молодший наряду) та ОСОБА_33 водій. Вони рухаючись на автомобілі Хундай Туксон з відповідними написами поліція охорони та встановленими проблисковими синіми маячками на ньому, їхали у напрямку вул. Косенка. Були одягнуті у формений одяг, бо всі знаходилися на службі. Він сидів попереду з правої сторони. Помітили, як попереду поліцейські блокували дорогу. Вони тримаючись правої сторони, бачили, що автомобіль Форд на великій швидкості, вилітає на узбіччя в сніг, його підкидає та здійснює лобове зіткнення з їх автомобілем. Він з водієм ОСОБА_38 вибігли з машини та побігли за водієм Форд ОСОБА_35 ( ОСОБА_8 ), бо за метрів 15 бачили як водій тікає. Наздогнавши водія Форд вони застосували наручники та викликали слідчу оперативну групу. До затримання з обвинуваченими знайомі не були. З того моменту, як надійшов сигнал, до того моменту, як вони побачили автомобіль Форд пройшло хвилини дві-три. Автомобіль Форд їхав по зустрічній смузі, об`їжджаючи поліцейський автомобіль Пріус, який перегородив дорогу. Автомобіль Форд виїхав на бордюр, його підкинуло і він здійснив лобове зіткнення. З якого саме сидіння вибіг обвинувачений ОСОБА_8 він не бачив, але точно знає, що другий чоловік, якого затримував молодший наряду, знаходився на задньому сидінні Форд ОСОБА_35 . ОСОБА_8 затримали на відстані не більше ста метрів від машини Форд. Поки вони наздоганяли водія Форд, то ОСОБА_33 йому кричав - « ОСОБА_39 ». Тікати ОСОБА_8 не було куди, там був тупік і вони його наздогнали та затримали, одягнувши наручники. Затриманий спротиву ніякого не чинив і нічого не повідомляв, лише казав, що він попався та визнавав себе винним. Вони підвели ОСОБА_8 до їх поліцейської машини і він відразу побіг до молодшого наряду, який тримав другого затриманого ОСОБА_6 , який сидів біля машини. Чи був введений план «Перехват» не пам`ятає. Схема місця ДТП відповідає дійсності. На фото-таблиці, яка в матеріалах справи, зображені саме ті автомобілі, учасники тієї дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи вищевказані показання свідків, колегія суддів приходить до висновку, що вони узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 щодо скоєння ДТП та їх затримання і не підтверджують обвинувачення пред`явлене у кримінальному провадженні, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом «Форд Фокус» р.н. НОМЕР_1 .

Крім показань свідків, судом досліджувались надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як доказ вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України наступні документи:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2017, згідно якої ОСОБА_28 повідомила працівників поліції, що 01.02.2017 близько 22 години, невідомі шляхом застосування фізичної сили відкрито заволоділи автомобілем «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 , який належать ТОВ «Дата Транс» та особистими речами (Т.2 а.п.101);

-протоколом огляду місця події від 02.02.2017, згідно якого було встановлено та оглянуто місце де було вчинено ДТП за участю автомобіля «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 (Т.1 а.п.86-91);

-протоколом огляду місця події від 02.02.2017, згідно якого було встановлено та оглянуто місце скоєння ДТП при затриманні обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також зафіксовано пошкодження автомобілів (Т.1 а.п.92-102);

-висновком експерта №19/111/12-171 від 24.03.2017, згідно якого матеріальний збиток власнику внаслідок ДТП автомобіля «Ford Focus» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 1596 куб.см., станом на 16.02.2017, дорівнює його ринковій вартості у непошкодженому стані та складає: 202 817 гривень 30 копійок (Т.1 а.п.108-132);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.02.2017, згідно якого свідок ОСОБА_33 впізнав ОСОБА_6 , як чоловіка, який був затриманий в автомобілі «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 (Т.1 а.п.162-163);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.02.2017, згідно якого свідок ОСОБА_33 впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, який 02.02.2017 керував автомобілем «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 та після скоєння ДТП намагався втекти (Т.1 а.п.164-165);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2017, згідно якого свідок ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_6 , як чоловіка, який був затриманий в автомобілі «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 (Т.1 а.п.166-167);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2017, згідно якого свідок ОСОБА_36 впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, який 02.02.2017 керував автомобілем «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 та після скоєння ДТП намагався втекти (Т.1 а.п.168-169);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.02.2017, згідно якого свідок ОСОБА_29 впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, який 02.02.2017 керував автомобілем «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 та після скоєння ДТП намагався втекти (Т.1 а.п.170-171);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.02.2017, згідно якого свідок ОСОБА_29 впізнав ОСОБА_6 , як чоловіка, який був затриманий в автомобілі «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 (Т.1 а.п.172-173);

-протоколом за результатами здійснення негласної слідчо-розшукової дії аудіо-, відеоконтроль особи від 23.03.2017, згідно якого ОСОБА_8 , перебуваючи в умовах ІТТ ГУНП у м.Києві веде розмови, що дуже шкодує про його викриття за вчинення злочину за який його на даний час затримано та поміщено в ІТТ. (Т.1 а.п.174-175);

-протоколом за результатами здійснення негласної слідчо-розшукової дії аудіо-, відеоконтроль особи, згідно якого ОСОБА_6 , перебуваючи в умовах ІТТ ГУНП у м.Києві розповідає, що до вчинення незаконного заволодіння автомобіля «Форд Фокус» його схилив ОСОБА_8 , який йому обіцяв, що в тому разі, якщо їх затримають за вчинення цього злочину, то ОСОБА_8 візьме всю вину на себе, оскільки в нього були свої рахунки із однією з потерпілих, яка була за кермом. Також розповідає, що вони розраховували, що на них не напишуть заяву, оскільки ОСОБА_8 знав потерпілу, яка була за кермом (Т.1 а.п.176-177);

Відсутність в протоколі дати його складання, колегія суддів відносить до технічної помилки при складанні процесуальних документів, що не є істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод і ця технічна помилка ніяким чином не може бути підставою для визнання цього доказу недопустимим.

-безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, згідно ст.359 КПК України, компакт-дисками CD на яких відображено хід проведення негласної слідчо-розшукової дії аудіо-, відеоконтроль особи за участю обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які за своїм змістом відповідають дослідженим раніше протоколам (Т.1 а.п.179);

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, колегія суддів визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів не бере до уваги протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2017 та протоколи НСРД, оскільки в подальшому потерпіла ОСОБА_28 спростувала достовірність первісних своїх тверджень надавши до суду заяви (Т.1 а.п.236; Т.2 а.п.194).

Щодо протоколів НСРД, то обвинувачені в судовому засіданні пояснили зміст своїх розмов, а саме ОСОБА_8 , що жалкує про те, що не зупинився коли його переслідували працівники поліції, тоді б не трапилось ДТП, а ОСОБА_6 розповідав сокамернику, коли його привезли із санкції обставини, які йому інкримінувала сторона обвинувачення.

Крім цього, стороною обвинувачення, як доказ вини ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення було надано протокол огляду місця події від 02.02.2017, згідно якого при поверхневому огляді затриманого ОСОБА_8 було виявлено ряд речей та документів (Т.1 а.п.84-85).

Дослідивши вищевказані докази сторони обвинувачення, колегія суддів встановила, що вони є недопустимим, оскільки здійснена процесуальна дія відбулася з порушенням норм КПК України.

Так, відповідно до вимог ст.34 Закону України «Про Національну поліцію», поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійснення візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

Згідно вимог ст.209 КПК України ОСОБА_8 на момент поверхневого огляду (з 02 години 30 хвилин по 02 годину 50 хвилин 02.02.2017), був особою, яку фактично затримала уповноважена службова особа, після скоєння ДТП. Однак протокол затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України був складений тільки 12 годин 30 хвилин 02.02.2017 і за його результатами нічого не вилучалось (Т.1 а.п.191-194).

Таким чином вищевказаний огляд, а фактично обшук ОСОБА_8 був проведений з порушенням вимог ч.3 ст.208, 223, 236 КПК України (рішення Верханого Суду №51-386 км18 від 08.02.2018).

Згідно ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати недопустимими докази, які отримані внаслідок істотного порушеннями прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів відкидає як недопустимий доказ протокол огляду місця події від 02.02.2017 (Т.1 а.п.84-85).

Вищевказані документи надані стороною обвинувачення узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і не підтверджують вину останніх у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що під час огляду місця події було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 , що узгоджується з показаннями обвинувачених та заявою потерпілої ОСОБА_28 , щодо добровільної передачі вищевказаного автомобіля ОСОБА_8 .

Відповідно ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно п.1 ч.1 ст.91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні належать, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатись на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, саме на прокурора та слідчого, відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, на думку колегії суддів, стороною обвинувачення в судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 порушуючи правила ПДР втікали на автомобілі від працівників поліції та скоїли ДТП, однак стороною обвинувачення в судовому засіданні не було надано доказів незаконного заволодіння обвинуваченими транспортним засобом «Форд Фокус» д.з. НОМЕР_1 , а обвинувачення за ст.289 ч.3 КК України, ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Пункт 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, колегія судів приходить до висновку, що стороною обвинувачення в судовому провадженні не доведено в діянні обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України і вони підлягають виправданню на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз, покласти на рахунок держави.

Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.289 ч.3 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, скасувати, звільнивши його негайно з під варти в залі судового засідання.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.289 ч.3 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, скасувати, звільнивши його негайно з під варти в залі судового засідання.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 2 641 гривні 20 копійок покласти на рахунок держави.

Речові докази по справі: компакт диски 2 шт. із записами проведеними в ході НРСД, зберігати в матеріалах кримінального провадження, автомобіль «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , відео реєстратор «Pagonm, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , повернути законному володільцю ТОВ «Дата Транс», водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_40 , планшет «Самсунг», планшет «Assistant, дві зимові шапки, мобільний телефон «Нокіа», батарея BL-48, грошові кошти у розмірі 1 963 гривень, зв`язку ключів 3 шт., які були вилучені в ході огляду місця події 02.02.2017, повернути законному володільцю ОСОБА_41 , пластикові хомути, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП в м.Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3