Справа № 524/2891/18
Провадження № 1-кп/524/273/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Кременчука Полтавської області матеріали обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000160 від 12.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків , Харківської області , українки, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою , працюючого керівником Служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації , раніше не судимої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.2 КК України.
Крім цього, у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла угода, укладена між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 про визнання винуватості від 18.04.2018 року, якою досягнуто наступних умов.
Старшим слідчим в особливо важливих справах відділу СУ Головного Управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 13.04.2018 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України за наступних обставин.
В жовтні 2017 року до керівника служби у справах дітей Кременчуцької РДА Полтавської області, ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_7 з питанням про удочеріння дітей.
ОСОБА_5 користуючись наданими їй повноваженнями познайомила ОСОБА_7 з трьома дівчатами, сестрами, які у відповідності до ст. 1 та ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей позбавленого батьківського піклування» мали статус дітей, які позбавлені батьківського піклування.
Після того, як ОСОБА_7 остаточно вирішила удочерити трьох дітей сестер: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,, начальником служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації ОСОБА_5 були підготовлені відповідні документи для встановлення опіки над вказаними дітьми та 22.01.2018 року розпорядженням Кременчуцької РДА затверджено статус ОСОБА_7 як опікуна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
У зв`язку із тим, що ОСОБА_11 - матір`ю ОСОБА_12 , яка відповідно до заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області була позбавлена батьківських прав на свої дітей - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 оскаржувалося рішення Кременчуцького районного суду, і таким чином ОСОБА_5 вирішила незаконно збагатитись за рахунок ОСОБА_13 шляхом здійснення впливу на судовий розгляд, яким оскаржувалося позбавлення батьківських прав ОСОБА_12 .
З цією метою ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_13 про можливість впливу на судовий розгляд, яким би вирішили питання про залишення дітей позбавлених батьківських прав саме у ОСОБА_13 .
При цьому, ОСОБА_5 для здійснення відповідних дій, які були спрямовані на залишення дітей саме у ОСОБА_13 повідомила останню про необхідність передачі їй грошових коштів в сумі 17 000 грн., тобто половини соціальних виплат на трьох дітей, які повинні були поступити на банківську картку опікуна ОСОБА_13 в сумі 34 тис. грн.
ОСОБА_13 , будучи переконаною, що ОСОБА_5 завдяки своєму службовому становищу зможе вжити реальних заходів для удочеріння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та розуміючи, що у разі не передачі неправомірної вигоди, вона буде позбавлена прав на удочеріння вказаних дітей, вирішила погодитися на таку протиправну пропозицію ОСОБА_5 .
У послідуючому, 28.02.2018 року близько 13 год.00 хв. в приміщенні службового кабінету служби в справах дітей Кременчуцької РДА, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна, 14/23, з метою особистого збагачення отримала неправомірну вигоду у вигляді 17 000 грн. від опікуна ОСОБА_13 .
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України , тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Відповідно до п. 2 Угоди, підозрювана ОСОБА_5 діючи добровільно, ініціювала укладення даної угоди і щиро каючись беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та вручені їй 13.04.2018 року у повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України.
Пунктом 3 угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Виходячи із змісту ст.469 КПК України, укладення угоди може ініціюватися у будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Статтею 469 ч.4 КПК України передбачено , що дана угода може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У частині четвертій статті 469 КПК України зазначено , що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винною, віднесений до злочину середньої тяжкості , укладення угоди по яким допускається , а отже угода відповідає вимогам закону.
Вислухавши думку прокурора, який просить суд затвердити угоду про визнання винуватості, обвинуваченої та захисника , які також просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 470, 472 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні у обвинуваченої з`ясовано, що вона цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом. Крім цього, судом з`ясовано, що угода укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз, умови угоди не суперечать КПК України та закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обставини, які вказують на неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості , яка укладена між прокурором та ОСОБА_5 , оскільки угода укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз, умови угоди не суперечать КПК України та закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обставини, які вказують на неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369-2 ч. 2 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, існують достатні фактичні підстави для винуватості обвинуваченої у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винної, яка визнає свою вину повністю, відсутність обтяжуючих обставин, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину , тяжких наслідків від дій ОСОБА_5 не настало , раніше до кримінальної відповідальності не притягалась , позитивно характеризується за місцем проживання та роботи , була нагороджена почесними грамотами та дипломами , суд дійшов висновку про відповідність покарання, передбаченого угодою, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. , покаранню встановленому санкцією ст. 369-2 ч.2 КК України та засадам призначення покарань, передбачених кримінальним законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.
У частині 4 п.2 ст. 374 КПК України зазначено , що у резолютивній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України визначено , що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Кременчука від 05.03.2018 року на грошові кошти вилучені в ході обшуку 28.02.2018 року в приміщенні службового кабінету служби у справах дітей Кременчуцької РДА, що знаходиться за адресою : Полтавська область, м. Кременчука, вул. Соборна, 14/23, а саме в сумі 17 000 грн. купюри номіналом по 200 (двісті) грн. - 85 (вісімдесят п`ять) купюр, з серійними номерами: УН 1947102, ЕХ 8138727, ВЗ 2732973, УХ 0515311, ВБ 0323287, ЗЄ 6937292. КЖ 3077696, ЄЖ 4941454, МБ 7184944, МА 3765959, ЄВ 9355146, ЗВ 8266326, ЄН 5202723. ЄА 7356504. ВХ 7208284, КМ 3658798. ЕЗ1453789, УМ9152345, ЕЯ6160125, ПГ 0247675. КЄ 2119567, ЄД 6932821, ТВ 4260551, УЖ 5703204, МА 2022319, ЄА 5449871, ЕБ 3618903, ТИ 4501736, ВЖ 3260326. ЕБ 1699920, СМ 4720588, ЕФ 3869536, ЄГ 6791104, КГ 8514184, УС 5167328, МБ 0772888, УМ 5851462, УЗ 6328772, УМ 8964937, ЕВ 9733335, ТС 6172672, ЕЧ 9957822, УА 5231904. КК 5254634, ЕЕ 9496615, ТИ 1827779, ВФ 8033259, ПБ 6138761, ЄЮ 2963768, ЕИ 3196032, УЛ 9315643, КИ 3170635, КЄ 4915684, КЄ 9460604, УЖ 8466812. КЛ 9220662, ТЄ 3040366. ЕВ 7738204, ПБ 7696227, СЕ 9083517, ТБ 3477413, ЄЄ 2043950, ЕЯ 2022741, УЛ 0962996, ТЗ 5363459. СИ 0439399, КЕ 4396569, УЛ 4106335, АЖ 3726592, УЕ 6026071, КЗ 0293936, ЕЖ 7899469, СЖ 4507355, ЄИ 8853564, ВЄ 5177214, ЄА 4026437, УН 0711189, КК 7383099, ПЕ 3292524, ЕА 4683204, КЙ 2161936, КЖ 1094048. ЕЄ 2425926, КЖ 6955843, ВЄ 6653649. Гроші в загальній сумі 17 000 грн. передані на зберігання до філії Полтавське головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору відповідальною зберігання № 1 від 11.11.2015 року, але суд позбавлений можливості вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, а саме скасувати вищевказаний, арешт, оскільки із ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.03.2018 року не вбачається хто є володільцем вищевказаних коштів .
Керуючись ст.ст. 314, 368,468, 469, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 квітня 2018 року в кримінальному провадженні № 000160 між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн.
У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч. 2 КК України.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_5 та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука засудженим, його захисником , з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя: