Ухвала
Іменем України
17 липня 2018 року

м. Київ
справа № 761/3594/18

провадження № 51-7464 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ТОВ «АЙ ПІ СЕК`ЮРІТІЗ» ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2018 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги представника ТОВ «АЙ ПІ СЕК`ЮРІТІЗ» ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГУНП в м. Києві, яка полягає у тому, що він не розглянув клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в кримінальному провадженні № 0000779 від 03 червня 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «АЙ ПІ СЕК`ЮРІТІЗ» ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді, на підставі частини 4 статті 399 КПК.
У касаційній скарзі представник ТОВ «АЙ ПІ СЕК`ЮРІТІЗ» ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема, статей 7, 9, 21, 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), положень статті 129 Конституції України та практики Європейського суду з прав людини.Крім того, долучає до касаційної скарги клопотання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами частини 3 статті 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Тоді як, положення статті 309 КПК містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
Тобто, питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані нормами КПК.
Отже, оскільки до переліку ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування, що визначений у статті 309 КПК, не входить рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги особи на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання, то воно і не може бути предметом апеляційного оскарження.
Крім того, виходячи з основних засад судочинства згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.
Так, в рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 8 січня 2008 року «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
З огляду на викладене Верховний Суд відзначає, що відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження ґрунтується на передбачених КПК обмеженнях щодо оскарження таких рішень слідчого судді, у зв`язку з цим доводи представника ТОВ «АЙ ПІ СЕК`ЮРІТІЗ» ОСОБА_4 не можуть розцінюватися як обмеження доступу до правосуддя.
Згідно з частиною 4 статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що вказана ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає, а тому діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону і прийняв законне, належно мотивоване рішення, з яким погоджується і колегія суддів.
Отже, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Розглядаючи питання про відмову у відкритті касаційного провадження, колегія суддів враховує, що ОСОБА_4 у своєму клопотанні вказує на те, що оскаржуване нею судове рішення є незаконними та суперечать рішенням Верховного Суду, що, на її думку, є підставою для передачі провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Разом з цим, законодавцем визначені підстави і порядок передачі кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду у статтях 434-1, 434-2 КПК , тобто віднесені до стадії касаційного розгляду.

Відповідно до вимог частини 5 статті 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Згідно з частиною 1 статті 434-2 КПК питання про передачу кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Водночас прийняття рішення про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду під час вирішення питання дотримання вимог подачі касаційної скарги та відкриття касаційного провадження по ній є завчасними.
Крім того, ОСОБА_4 у клопотанні вказує, що висновки в оскаржуваному нею рішенні суперечать рішенням Верховного Суду від 05 лютого та 16 лютого 2018 року, 27 березня 2018 року, однак в цих ухвалах касаційний суд розглядав в касаційному порядку судові рішення, прийняті судом згідно з кодексом України про адміністративні правопорушення та за результатами розгляду таких касаційних скарг відмовив у відкритті касаційного провадження.
Отже, відповідно пункту 2 частиною 2 статті 428 КПК, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись пункту 2 частиною 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «АЙ ПІ СЕК`ЮРІТІЗ» ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3