Справа №295/7326/18
УХВАЛА
Іменем України

17.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді…………… ОСОБА_1 ,

секретаря………………………... ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора………………………... ОСОБА_3 ,

засудженого……………………... ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, про приведення вироку у відповідність із законом, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив привести ухвалений щодо нього вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2008, змінений ухвалами судів апеляційної та касаційної інстанцій у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності».

У судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав із підстав, зазначених у ньому.

Прокурор зазначив, що клопотання засудженого підлягає задоволенню, просив привести вирок у відповідність до зазначеного закону.

Дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що клопотання засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2008 засуджений:

- за ст.ст. 212 ч. 3, 69 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності строком на 3 роки;

- за ст. 358 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі;

- за ст. 358 ч. 3 КК України на 1 рік обмеження волі;

- за ст. 366 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі, з позбавленням права займати посади директора підприємства усіх форм власності.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади директора підприємства усіх форм власності строком на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням певних обов`язків.

Вироком апеляційного суду Миколаївської області від 19.08.2008 вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2008 скасовано в частині призначеного покарання та постановлено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 212 ч. 3, 366 ч. 2, 358 ч. 1, 358 ч. 3, 70 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності строком на 3 роки з конфіскацією всього майна. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 30.10.2008 дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк один рік.

Виключено застосування за ч. 3 ст. 212 КК України додаткового покарання конфіскацію всього майна, яке є його власністю, і на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ст.ст. 212 ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 3, 366 ч. 1 КК України остаточно призначено засудженому покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк 3 роки.

ОСОБА_4 з 17.01.2018 відбуває покарання у місцях позбавлення волі.

Строк невідбутого засудженим покарання станом на день постановлення ухвали -17.10.2018 становить 4 роки 3 місяці, тобто 1170 днів.

Відповідно до ст. 58 Конституції України та ч.1 ст.5 КК України закон, який скасовує або пом`якшує відповідальність має зворотню силу в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» від 15.11.2011, який набув чинності 17.01.2012, санкції всіх частин статті 212 КК України передбачають основне покарання лише у вигляді штрафу.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону особам, які відбувають покарання у виді громадських чи виправних робіт, арешту, обмеження чи позбавлення волі, призначене за сукупністю злочинів, за один або кілька з яких згідно із цим Законом призначається основне покарання лише у виді штрафу (зокрема за ч. 3 ст. 212 КК України), невідбута частина покарання знижується до відповідного розміру штрафу тільки у випадку, якщо за такий злочин було призначено більш суворе покарання із числа покарань, призначених за злочини, що становлять сукупність.

Відповідно до пункту 2 вказаних Прикінцевих та перехідних положень розмір штрафу, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, визначається виходячи із строку невідбутого покарання шляхом його перерахунку за правилами, встановленими ч. 5 ст. 53 КК України.

За правилами встановленими абз. 2 ч. 5 ст. 53 КК України один день позбавлення волі відповідає восьми неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, що становить 136 грн.

За таких обставин, з урахуванням викладених норм Закону, суд приводить вирок щодо ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 212 КК України у відповідність до вимог зазначеного Закону, а отже ОСОБА_4 має бути знижено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі до відповідного розміру штрафу за правилами, визначеними пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень, оскільки:

- вчинений ним злочин, передбачений ч. 3 ст. 212 КК України, згідно із цим Законом карається основним покаранням лише у виді штрафу;

- за його вчинення було призначено більш суворе покарання (п`ять років позбавлення волі) із числа покарань за злочини сукупності, а саме ніж за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

Оскільки відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 53 КК України одному дню позбавлення волі відповідає 136 грн., виходячи з розрахунку 1170 ( днів невідбутого покарання) * 136, розмір штрафу становить 159120 грн. (9360 н.м.д.г.), що узгоджується з правилами перерахунку, визначеними ч. 5 ст. 53 КК України.

При призначенні покарання під час постановлення вироку суд застосував правила ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому вказану норму закону суд застосовує і при приведенні вироку у відповідність до Закону України від 15 листопада 2011 року.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ухвалив:

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2008 щодо ОСОБА_4 привести у відповідність до Закону України від 15.11.2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності».

ОСОБА_4 вважати засудженим за ч. 3 ст. 212 КК України до штрафу в розмірі 9360 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 159120 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сто двадцять) гривень, що відповідає 4 (чотирьом) рокам 3 (трьом) місяцям невідбутого покарання, з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк 3 (три) роки.

В частині засудження за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України вирок залишити без змін.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя