АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №645/1899/17-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/288/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/288/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-
- 05.12.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,-

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2016 року, та визначено остаточне покарання - 4 роки 5 місяців позбавлення волі.

Як установив суд, 04 квітня 2017 року приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_9 , у якого в правому задньому кармані одягнених на нього брюках, знаходився мобільний телефон «LG G 2 mini».
В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір на відкрите викрадення зазначеного майна.
Діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 прослідував за потерпілим ОСОБА_9 у під`їзд будинку за вищевказаною адресою, та в той час коли ОСОБА_9 відчиняв двері своє квартири АДРЕСА_4 , розташованої на першому поверсі, ОСОБА_7 знаходячись позаду потерпілого із правого заднього карману одягнених на ОСОБА_9 брюк відкрито викрав належний йому мобільний телефон «LG G 2 mini», вартістю 1400 гривень.
Після цього ОСОБА_7 з метою утримання викраденого майна почав втікати, ОСОБА_9 , в свою чергу, прослідував за ним, але наздогнати ОСОБА_7 потерпілому не вдалось.
Таким чином ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму - 1400 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що він вину визнав в повному обсязі, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, дав добровільну згоду на відшкодування завданих збитків потерпілому, вчинив злочин в наслідок тяжких особистих та сімейних обставин. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити скаргу, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання на підставі ст.69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою його засуджено, безпідставні.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставини щире каяття обвинуваченого.

Яких-небудь нових даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 чи про наявність обстави, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів, в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому встановлено, що обвинувачений раніше судимий, за вчинення умисного злочину проти власності.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини у сфері злочинів проти власності, судимість не знята та не погашена, вчинив злочин під час іспитового строку, є працездатним, але не займається суспільно-корисною діяльністю, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, тобто ту обставину, на яку є посилання в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на вчинення злочину в наслідок тяжких особистих та сімейних обставин, позбавлені підстав.

Такі дані в матеріалах кримінального провадження відсутні та в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведені.

Оскільки обвинувачений, не відбувши повністю покарання за попереднім вироком, у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, знову вчинив умисний злочин, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, належним чином мотивувавши цей висновок у вироку і призначив остаточне покарання за сукупністю вироків у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Що стосується посилань у скарзі обвинуваченого на його згоду на відшкодування завданих збитків потерпілому, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування положень ст.69 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: