Ухвала

Іменем України
06 червня 2018 року

м. Київ
Справа № 760/10108/18
Номер провадження в суді апеляційної інстанції 11-сс/796/2659/18

Провадження № 51 - 6516 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 травня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року відповідно до ст. 290 ч. 10 КПК України встановлено підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисникам строк до 01 червня 2018 року включно для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003712 від 28 листопада 2016 року, після спливу якого підозрювані та їхні захисники будуть вважатись такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів кримінального провадження.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 травня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді відповідно до ст. 399 ч. 4 КПК України.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку зазначеної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку. Вважає, що апеляційний суд повинен був переглянути ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, з огляду на допущені, на його думку, істотні порушення процесуального закону та в такому випадку керуватися положеннями Конституції України, загальними засадами КПК України та практикою Європейського суду з прав людини й розглянути його апеляційну скаргу.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Стаття 309 КПК України визначає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і не передбачає можливості окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, постановленої відповідно до ст. 290 ч. 10 КПК України.
За змістом частини третьої статті 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року, якою встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваним та їх захисникам у кримінальному провадженні № 0003712 від 28 листопада 2016 року, винесена в порядку ст. 290 ч. 10 КПК України і не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах ОСОБА_4 .
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
За таких обставин, доводи скаржника щодо порушення апеляційним судом вимог КПК України, положень Конституції України та Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є безпідставними.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3