АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

6 вересня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0005505 від 08.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Могилів-Подільський, Вінницької області, із неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Згідно ухвалу суду, слідчий суддя, врахувавши те, що з копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 вбачається, що клопотання слідчого та долучене до клопотання повідомлення про підозру є необґрунтованими, зважаючи на недопустимість тих доказів, що були долучені до клопотання, та які мали б обґрунтовувати необхідність застосування запобіжного заходу, з огляду на те, що з долученої слідчим під час розгляду клопотання копії постанови про створення слідчої групи, остання була створена лише 10.07.2018 року, а всі процесуальні дії, зокрема, складення протоколу затримання, допити підозрюваного, потерпілого, свідків, вручення повідомлення про підозру, здійснювалися з 08.07.2018 року по 09.07.2018 року, а отже проведені не уповноваженими особами, а тому слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слід відмовити в задоволенні клопотання, оскільки воно є необґрунтованим через відсутність обґрунтованої підозри, яка б ґрунтувалася на допустимих доказах, а ОСОБА_9 слід звільнити з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає висновки слідчого судді, які були викладені в постановленій ним ухвалі такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 11.07.2018 р. про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор зазначає про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, яка підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Також апелянт зазначає про те, що клопотання слідчого обґрунтовано наявністю декількох ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставинами, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, а також тим фактом, що підозрюваний ОСОБА_10 перебуває у розшуку іншого органу досудового розслідування, відповідно до постанови слідчого СВ Баранівського ВП Новоград-Волинського ВII ГУ НП в Житомирській області про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук від 02.11.2017 р., крім того прокурор звертає увагу колегії суддів на наявність ухвали слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 22.02.2018 про дозвіл на затримання ОСОБА_9 , що також свідчить підтвердження неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що під час розгляду вказаного клопотання судом не враховано той факт, що слідча ОСОБА_11 , яка вносила відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України до ЄРДР, з моменту реєстрації кримінального провадження набула повноваження слідчого у вказаному кримінальному провадженні, а також проігноровано докази обґрунтування повідомлення про підозру, а саме, протоколи допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 09.07.2018 р., яких допитувала слідча ОСОБА_11 , а тому, на переконання сторони обвинувачення, є необґрунтованими висновки слідчого судді про те, що всі докази, долучені до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, є недопустимими, оскільки у всіх слідчих, які допитували свідків та потерпілого, не було повноважень у вказаному кримінальному провадженні, з огляду на те, що у слідчої ОСОБА_8 повноваження у вказаному кримінальному провадженні були на момент допиту свідків, а тому вказані протоколи допитів свідків є допустимим та належним доказом.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи підозрюваного, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0005505 від 08.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_7 підозрюється в умисних діях, що виразилися в погрозі насильством та вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а саме в тому, що 08.07.2018 р., приблизно об 11:20 годині за адресою: м. Київ, вул. Сталінграда, 25-А, ОСОБА_7 , із предметом, ззовні схожим на ніж, під погрозою вбивства накинувся на інспектора роти №2 батальйону №2 полку №1 УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_14 , у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків.

08.07.2018 р. ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

10.07.2018 р. слідчий СВ Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, офіційно не працює, раніше судимий, переховується від органів досудового розслідування, що підтверджується відповідною копією ухвали суду про розшук, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальні правопорушення, а тому застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

11.07.2018 р. ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується та вважає, що воно підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити,сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

09.07.2018 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, а саме в умисних діях, що виразилися в погрозі насильством та вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, що підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Відповідно до Рішень європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення (у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але вказують на причетність особи до вчиненого злочину).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим злочином підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до умисних діях, що виразилися в погрозі насильством та вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, є обґрунтованим, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, який хоча і одружений, однак не працює, що свідчить про відсутність постійного джерела доходів, не має постійного місця реєстрації в місті Києві, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини слід звернути увагу на позицію Суду щодо повторного скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини); Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії).

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше судимий, в тому числі й за тяжкий злочин, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив антисоціальний спосіб життя, оскільки на даний час притягається до кримінальної відповідальності також за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а тому на переконання суду апеляційного інстанції підозрюваний ОСОБА_7 матиме схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, у разі застосування до нього більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, що підтверджується вище викладеним.

Відповідно до статті 178 КПК України, колегія суддів також враховує наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, можливість призначення покарання за ч. 1 ст. 345 КК України до трьох років позбавлення волі, характеризуючі дані, в їх сукупності, які не унеможливлюють перебування підозрюваного під вартою.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про те, що всі докази, долучені до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, є недопустимими, оскільки у всіх слідчих, які допитували свідків та потерпілого, не було повноважень у вказаному кримінальному провадженні, оскільки свідків та потерпілого 09.07.2018 р. допитувала саме слідча ОСОБА_8 , яка 08.07.2018 р. вносила відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України до ЄРДР та з моменту реєстрації кримінального провадження набула повноваження слідчого у вказаному кримінальному провадженні, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який міститься в матеріалах судового провадження (а.с. 8).

Крім того, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, а саме в умисних діях, що виразилися в погрозі насильством та вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи, щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0005505 від 08.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 11:20 години 8 вересня 2018 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 с і к