УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/729/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
02 липня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2018 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2018 року застосовано до засудженого ОСОБА_8 , 1989 року народження, стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 3 (три) місяці.
Як на підставу прийняття такого рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до відповідальності за порушення режиму відбування покарання, продовжує допускати порушення, заходи індивідуально-виховної роботи та менш суворі міри дисциплінарного впливу, які раніше застосовувались до даного засудженого позитивних наслідків не надали та виявилися безуспішними, тому доцільним є застосування відносно нього заходу стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу виправної колонії.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2018 року про поміщення засудженого ОСОБА_8 в приміщення камерного типу скасувати.
Зазначає, що суд першої інстанції не правильно оцінив докази, не прийняв до уваги показання свідків, а надав перевагу свідченням працівників адміністрації установи виконання покарань, чим порушив конституційні права його підзахисного.
Вказує, що під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, так як клопотання адміністрації установи виконання покарань ґрунтується на припущеннях, які не можна класти в основу доказування.
Крім того посилання на ту обставину, що у засудженого до винесення клопотання про поміщення до приміщення камерного типу установи виконання покарань наявні 99 стягнень і він не став на шлях виправлення є недоречними, адже частина зазначених стягнень накладена на засудженого з порушенням вимог закону і такі докази в суді мають бути визнаними неналежними.
В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , не погоджується з ухвалою суду просить її скасувати та наводить доводи, що аналогічні апеляційній скарзі захисника.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно до п.13-2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Відповідно до положень ст. 135 КВК України, якою передбачено процедуру дисциплінарного провадження, адміністрацією виправної колонії проведено засідання дисциплінарної комісії установи, на якому згідно протоколу № 15 від 13.02.2018 року прийнято рішення про те, що за порушення установленого порядку відбування покарання на засудженого ОСОБА_8 направити матеріали до суду щодо переведення його до приміщення камерного типу терміном на три місяці (а.с.5).
Як вбачається з матеріалів провадження, про вказане засідання дисциплінарної комісії установи повідомлявся також і засуджений ОСОБА_8 , проте останній в категоричній формі відмовився отримувати повідомлення про засідання дисциплінарної комісії, про що складено відповідний акт (а.с. 13-15).
Крім того, саму процедуру дисциплінарного провадження передбачено положеннями ст. 135 КВК України, відповідно до якої питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань.
Частиною 1 ст. 132 КВК України передбачені стягнення, які накладаються на засуджених, що відбувають покарання в місцях позбавлення волі. За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано стягнення: переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
У відповідності до ч. 9 ст. 134 КВК України, стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Відповідно до матеріалів справи, вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.11.2012 року ОСОБА_8 засуджений за ст.ст.186 ч.2,187 ч.2,345 ч.2,70 ч.1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Як видно з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 відбуваючи покарання у Коростенській виправній колонії (№71) з 21.07.2013 року зарекомендував себе з негативної сторони, систематично порушує встановлений порядок відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, вперто не бажає ставати на шлях виправлення, своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених, схильний до невиконання законних вимог представників адміністрації, зберігає та вживає заборонені речовин, створює конфлікти з засудженими, дружні стосунки підтримує із засудженими негативної спрямованості та намагається здобути серед них повагу та авторитет, з представниками адміністрації поводить себе грубо, нахабно, заходи індивідуально-виховної роботи та менш суворі міри дисциплінарного впливу, які раніше застосовувались до даного засудженого позитивних наслідків не надали та виявилися безуспішними, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до нападу на представників адміністрації.
За час відбування покарання ОСОБА_8 допустив 99 порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення не зняті та не погашені. Заохочень не має. Перебуває на профілактичному обліку установи, як особа схильна до нападу на представників адміністрації.
Таким чином, дослідивши вказані обставини та матеріали клопотання суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність застосування до засудженого ОСОБА_8 стягнення у виді його переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяці, оскільки кількість порушень, допущених ОСОБА_8 під час відбування покарання, свідчить про їх систематичність, а негативна характеристика за місцем відбування покарання свідчить про те, що ОСОБА_8 у вчиненому не розкаявся, на шлях виправлення не став і до цього не прагне, порушуючи встановлені правила відбування покарання.
Призначений вид та строк стягнення відповідають тяжкості та характеру вчиненого засудженим дисциплінарного проступку.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2018 року, якою до засудженого ОСОБА_8 застосовано стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу- без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: