справа № 753/6232/18
провадження № 1-кп/753/1230/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000284 від 11.01.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, зі середньою спеціальною освітою, неодруженого, який не працює, раніше судимого: 1) 13.03.2001 року Жовтневим районний судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 06.06.2002 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 71, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки; 3) 04.12.2002 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 4) 05.03.2008 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки; 5) 29.12.2009 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; 6) 22.09.2014 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 8 днів, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Мелітополь Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, який не працює, раніше судимого: 1) 18.09.1991 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 229-6, ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 2 років виправних робіт, за ухвалою Мелітопольського міського суду від 20.03.1992 року виправні роботи замінені позбавленням волі на 11 місяців 26 днів; 2) 14.10.1993 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; 3) 16.10.1996 року Мелітопольським районний судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 229-6, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, постановою Оріхівського районного суду Запорізької області скорочена невідбута частина покарання на 15.07.1997 рік 1 рік 8 місяців 25 днів на частину 10 місяців 12 днів на підставі ст. 8б Закону України «Про амністію»; 4) 19.05.1999 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 196-1 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 6 місяців позбавлення волі; 5) 31.07.2000 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 6) 11.02.2004 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; 7) 26.05.2004 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; 8) 20.11.2007 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки; 9) 15.10.2010 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 10) 22.09.2011 року Овідіопольским районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; 11) 29.03.2013 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки; 12) 15.07.2016 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 11.01.2018 року, приблизно о 14.00 годин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, за попередньою змовою, безперешкодно потрапили до другого під`їзду зазначеного будинку, за допомогою ліфтового обладнання піднялись на останній поверх, де почали оглядати замки вхідних дверей, які були б не надійними, та їх навичок висталило, щоб їх відчинити за допомогою сторонніх предметів. Не знайшовши таких, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали спускатись сходами до низу, де на десятому поверсі побачили вхідні двері до квартири АДРЕСА_4 , що мають не надійні замки та вони можуть їх відчинити. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 та переконавшись, що в її середині нікого не має, за допомогою невстановленого предмета почав намагатись відчинити двері, в той час як ОСОБА_3 знаходився поряд та спостерігав за навколишньою обстановкою для того, щоб їх дії носили таємних характер. Приблизно через п`ять хвилин ОСОБА_4 вдалось відкрити вхідні двері, після чого вони вдвох проникли до квартири, де з різних місць та кімнат таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: портативний зарядний пристрій «Xiaomi 20800 mAh» сірого кольору, вартістю 232 грн. 33 коп.; системний блок «Delux», вартістю 2256 грн.; монітор фірми «Samsung 2232 BW», вартістю 1716 грн. 16 коп.; ковдру світло-коричневого кольору з малюнками квітів вартістю 240 грн.; ковдру коричневого кольору вартістю 250 грн. Після чого з викраденим майном залишили приміщення квартири, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4694 грн. 49 коп.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, висунутого проти нього в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив викладені в ньому обставини та щиро розкаявся у вчиненому. Суду пояснив, що він та ОСОБА_4 приїхали шукати виконробу, який не заплатив їм за виконану роботу. Не знайшовши його, вони, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , вирішили викрасти чуже майно та з цією метою зайшли до під`їзду зазначеного будинку, піднялися на останній поверх, щоб викрасти якийсь металобрухт. Оскільки не знайшли майно, яке можна викрасти, стали спускатися та побачили як з квартири вийшла жінка. Після він та ОСОБА_4 проникли до цієї квартири за допомогою дроту та викрали з неї монітор та комп`ютер, які понесли в двох ковдрах, які також викрали з цієї квартири. Коли вийшли на вулицю, почали шукати автомобіль, на якому можна було поїхати геть, але їх побачили працівники поліції. Просив не позбавляти його волі.

ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, висунутого проти нього в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив викладені в ньому обставини та щиро розкаявся у вчиненому. Суду пояснив, що підтримує показання, надані ОСОБА_3 та додатково пояснив, що він та ОСОБА_3 працювали робочими у м. Вишгороді та виконроб не сплатив за роботу. Коли почали його шукати в м. Києві, то не знайшли та вирішили викрасти чуже майно, оскільки не було грошей на те, щоб повернутися з м. Києва та переночувати. Він відчинив двері квартири, з якої викрали техніку, за допомогою звичайного ключа та дроту. Коли були вже на вулиці, їх затримали. Просив не позбавляти його волі.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у висунутому проти них кримінальному обвинуваченні визнали повністю, суд, розцінюючи їх показання як об`єктивні, та такі, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясувавши правильність розуміння змісту цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, розглянув справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитавши обвинувачених, не досліджуючи інші докази по кримінальному провадженню, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинувачених повністю доведена, їх дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини справи, а саме те, що викрадене майно повернуто потерпілому, цивільний позов не заявлено, враховуючи роль обвинуваченого у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, в тому числі проти власності, не працює, неодружений, осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Суд не визнає вчинення злочину ОСОБА_3 внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, як просив його захисник, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин у задовільному стані здоров`я, даних про те, що злочин було вчинено внаслідок загибелі близьких, чи інших обставин, які несприятливо склалися для винного, відсутні.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину відносно злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Для застосування ст. 69 КК України, як просив захисник обвинуваченого, та призначення ОСОБА_3 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд не вбачає підстав, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та існує обставина, яка обтяжує покарання.

Вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2014 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2017 року ОСОБА_3 звільнений 18.04.2017 року умовно-достроково з Софіївської ВК Запорізької області з не відбутим строком покарання 1 рік8 днів.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, з урахуванням положень ст. 65 КК України, з огляду на те, що обвинувачений вчинив новий злочин у період умовно-достроковогозвільненнявід відбування покарання, на шлях виправлення не став, тазнову вчинивтяжкий злочин,суд вважає, що виправлення обвинуваченого, атакож попередження можливості вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі і відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2014 року у виді шести місяців позбавлення волі.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини справи, а саме те, що викрадене майно повернуто потерпілому, цивільний позов не заявлено, враховуючи роль обвинуваченого у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, в тому числі проти власності, не працює, неодружений, має на утриманні непрацездатну мати, за місцем проживання та роботи у 2014 році характеризується позитивно, за місцем утримання характеризується незадовільно, перебуває на диспансерному обліку в наркокабінеті КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, у 1991 році знаходився на стаціонарному обстеженні з попереднім діагнозом: психопатичні риси характеру, емоційно-нестійкого типу, ускладнені наркоманією.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Суд не визнає вчинення злочину ОСОБА_4 внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, як просив його захисник, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин у задовільному стані здоров`я, даних про те, що злочин було вчинено внаслідок загибелі близьких, чи інших обставин, які несприятливо склалися для винного, відсутні.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину відносно злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України.

Для застосування ст. 69 КК України, як просив захисник обвинуваченого, та призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд не вбачає підстав, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та існує обставина, яка обтяжує покарання.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також попередження можливості вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та з урахуванням положень ст. 65 КК України призначає покарання у межах санкції статті, за якою він обвинувачується у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

При обранні покарання засудженим, та врахування судимостей, суд керувався положеннями ч. 5 ст. 90 КК України, згідно якої, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

При прийнятті рішення про позбавлення волі засуджених суд також враховує, що до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 раніше неодноразово був застосований інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, але після спливу іспитового строку, вони продовжили вчиняти кримінальні правопорушення. Тому суд вважає недоцільним застосовування як до ОСОБА_3 , так і до ОСОБА_4 інституту звільнення від покарання з випробуванням повторно.

Оскільки суд призначає обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі та для забезпечення кримінального провадження щодо виконання вироку, відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає необхідним залишити без змін засудженим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання необхідно рахувати з дня їх фактичного затримання, а саме з 11 січня 2018 року. При залишенні без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховую позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 04 червня 2015 року (остаточне 04 вересня 2015 року) по справі "Руслан Яковенко проти України", в якому Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити та національне законодавство України чітко передбачає, що суд, який постановляє вирок, повинен вирішити, який запобіжний захід застосовуватиметься до засудженого до набрання вироком законної сили. ( п. 46, п. 62)

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: зарядний пристрій білого кольору з написом «Мі», монітор чорного кольору фірми «Samsung» code LS22PEBSFHEDC, системний блок сірого кольору «Delux», ковдру світло-коричневого кольору з малюнками квітів, ковдру коричневого кольору, які передані потерпілому ОСОБА_8 на зберігання, необхідно залишити останньому; мобільний телефон FLY, який належить засудженому ОСОБА_4 , та мобільний телефон білого кольору марки LG, що належить засудженому ОСОБА_3 , та які зберігаються в кімнаті речових доказів Дарницького УП ГУ НП в м. Києві згідно квитанції № 000223 від 30.03.2018 року, необхідно повернути засудженим відповідно; пачку цигарок з написом «Kent», тканеву печатку синього кольору, біологічні залишки, один слід структури матеріалу, недопалок з під цигарок «Kent», які зберігаються в кімнаті речових доказів Дарницького УП ГУ НП в м. Києві згідно квитанції № 000223 від 30.03.2018 року, необхідно знищити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, у зв`язку із чим з обвинувачених на користь держави підлягають стягненню витрати з проведення судових експертиз № 8-3/267 від 26.02.2018 року у розмірі 1430 грн., № 9/22 від 26.01.2018 року у розмірі 2288 грн., № 12-4/189 від 05.03.2018 року у розмірі 286 грн., № 12-4/485 від 04.04.2018 року у розмірі 572 грн., а всього в сумі 4576 грн., в дольовому порядку, тобто по 2288 грн., з кожного.

Керуючись ст. ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2014 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 11 січня 2018 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 11 січня 2018 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Речові докази: зарядний пристрій білого кольору з написом «Мі , монітор чорного кольору фірми «Samsung» code LS22PEBSFHEDC, системний блок сірого кольору «Delux», ковдру світло-коричневого кольору з малюнками квітів, ковдру коричневого кольору, які передані потерпілому ОСОБА_8 на зберігання, залишити останньому; мобільний телефон FLY, який належить засудженому ОСОБА_4 , та мобільний телефон білого кольору марки LG, що належить засудженому ОСОБА_3 , та які зберігаються в кімнаті речових доказів Дарницького УП ГУ НП в м. Києві згідно квитанції № 000223 від 30.03.2018 року, повернути засудженим відповідно; пачку цигарок з написом «Kent», тканеву перчатку синього кольору, біологічні залишки, один слід структури матеріалу, недопалок з під цигарок «Kent», які зберігаються в кімнаті речових доказів Дарницького УП ГУ НП в м. Києві згідно квитанції № 000223 від 30.03.2018 року, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІН невідомий, та ОСОБА_4 , ІН невідомий, на користь держави витрати з проведення судових експертиз № 8-3/267 від 26.02.2018 року у розмірі 1430 грн., № 9/22 від 23.01.2018 року у розмірі 2288 грн., № 12-4/189 від 05.03.2018 року у розмірі 286 грн., № 12-4/485 від 04.04.2018 року у розмірі 572 грн., а всього в сумі 4576 грн. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість), в дольовому порядку, тобто по 2288 грн., з кожного.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою з моменту вручення їм копії вироку.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1