АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/873/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №639/1989/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Накладено арешт на товарно-транспортну накладну №48-36 від 17.04.2018 та лісоматеріали (стовбури дерев) у кількості 45 штук, що були вилучені 18.04.2018 року за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 190/1. Строк дії ухвали встановлено до 22 червня 2018 року.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Атлантіс С», в особі свого представника ОСОБА_7 подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 травня 2018 року та відмовити слідчому в задоволенні клопотання.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення представника власника майна, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Накладено арешт на товарно-транспортну накладну №48-36 від 17.04.2018 та лісоматеріали (стовбури дерев) у кількості 45 штук, які не містять бирок для маркування лісопродукції, що були вилучені 18.04.2018 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 190/1.
В задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вантажний автомобіль КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_1 , причіп вантажний ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від зазначеного автомобілю у кількості 6 штук, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КАМАЗ 5320 НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причепу НОМЕР_4 НОМЕР_5 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2018 змінено ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 квітня 2018 в частині визначення строку дії ухвали до 13 травня 2018.
14.05.2018 слідчим було змінено правову кваліфікацію вказаного кримінального правопорушення з ч.1 ст. 358 КК України на ч. 1 ст. 246 КК України.
Накладено арешт на товарно-транспортну накладну №48-36 від 17.04.2018 та лісоматеріали (стовбури дерев) у кількості 45 штук, що були вилучені 18.04.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії ухвали встановлено до 22 червня 2018 року.
Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим обґрунтовано висновки щодо існування ризиків по запобіганню, знищенню, приховуванню, пошкодженню, псуванню чи відчуженню вилученого під час огляду майна, а також можливість використання його в якості речових доказів. Обмеження права власності співрозмірне завданням кримінального провадження, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права і інтереси власника майна. Тому з метою попередження відчуження (знищення) майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування і на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчим суддею прийнято рішення про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту. Проте, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави та мета для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Мета, яку вказав в своєму клопотанні слідчий не обґрунтована та не підтверджується матеріалами кримінального провадження.
При прийнятті ухвали від 22.05.2018 слідчим суддею не враховані положення ч. 1 ст. 246 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 246 КК України незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах карається штрафом від трьохсот до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Проте, в матеріалах клопотання слідчого відсутні докази: заподіяння істотної шкоди; про незаконну порубку дерев; про місце такої порубки, тощо.
В засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що цих доказів орган досудового слідства наразі не має.
Стаття 358 ч. 1 КК України міститься у розділі ХV КК України злочини проти АВТОРИТЕТУ ОРГАНІВ ДЕРЖАВНОЇ ВЛАДИ, ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ, ОБЄДНАНЬ ГРОМАДЯН ТА ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ЖУРНАЛІСТІВ.
Проведення слідства, збирання доказів, складання обвинувального акту, тощо , за вказаними статтями кримінального кодексу не є тотожними та суттєво різняться.
Проте, внесена до ЄРДР фабула протиправних, як вважає орган досудового слідства, дій є однаковою, що може свідчити про відсутність взагалі системності та послідовності у розслідуванні кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного, ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 травня 2018 року підлягає скасуванню, з відмовою слідчому в задоволенні клопотання, а апеляційна скарга ТОВ «Атлантіс С» задоволенню.
Керуючись ст.ст. 392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

Апеляційну скаргу ТОВ «Атлантіс С» в особі адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року скасувати та прийняти нову ухвалу.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді-