Справа № 216/403/18
Провадження № 1-кп/216/407/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0001506 від 23.08.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, неодружений, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 17.02.2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, від відбування покарання звільнений на підставі п. «В» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року;

- 14.09.2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 23.08.2012 року на підставі ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 9 днів;

- 29.01.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 22.12.2015 року на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 16 днів;

- 15.01.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2017 року приблизно о 20:30 год. ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_5 з метою заволодіння її майном за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , маючи при собі предмет у вигляді пістолета, який дістав з-під одягненої на ньому футболки, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, та, спрямувавши його в бік потерпілої ОСОБА_5 і погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для її життя та здоров`я, став вимагати віддати йому майно, на яке він вкаже. Сприймаючи погрозу застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, як реальну, потерпіла ОСОБА_5 не стала чинити активного опору. Скориставшись цим, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовавувати свій злочинний намір, заволодів майном, що належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: золотою обручкою 583 проби, вагою 2,2 г, вартістю 1 230 грн 53 коп.; золотою обручкою 583 проби, вагою 2 г, вартістю 1 118 грн 67 коп.; мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «Asha 202», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 350 грн; мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «GT-E1182», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , вартістю 276 грн 67 коп.; Wi-Fi USB роутером іноземного виробництва вартістю 600 грн; планшетом «Lenovo 60030», імеі1: НОМЕР_5 , імеі2: НОМЕР_6 , вартістю 2 000 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 5 575 грн 87 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. Син потерпілої, з яким вони раніше разом відбували покарання, був винен йому гроші в сумі 300 грн, коли саме позичав не пам`ятає. Пізніше вони зустрілись з ним на зупинці та він сказав йому, що пора повертати гроші. Коли він заїхав до сина потерпілої, останній почав просити: «Давай, я більше поверну». Він йому сказав: «Не потрібно мені більше, поверни 300 грн і все». Однак той гроші не повернув. Вони почали кричати та викликати поліцію. Він їй (потерпілій) пояснив: «Жінка, зрозумійте, я дарувати їх не збираюсь», після чого, не дочекавшись приїзду поліції, втік. Через декілька днів увечері ця жінка зателефонувала йому сама та сказала: « ОСОБА_7 , забери гроші». Він у той час був поблизу та під`їхав на таксі. Вдома були потерпіла та її донька. Він їм сказав: «Що ви тягнете? Ви подзвонили самі». Вони йому відповіли: «Зараз, зараз» і продовжили вдвох ходити про приміщенню. У цей час його щось «перемкнуло» і він їм сказав: «Швидко все склали на ганчірку». Вони все познімали, він взяв, сів у таксі та поїхав. Він давав номер картки, але на неї ніхто нічого не перерахував. Це було в той день, коли йому телефонували, щоб він забрав гроші. Він приїхав і сказав: «Давайте гроші», а вона (потерпіла) каже: «Я перерахувала». Він нічим їй не погрожував, зброї з ним не було, а просто крикнув: «Зняти, швидко». Чи втрачала дівчина свідомість, він не бачив. При цьому він все одно визнає свою вину повністю. Тиску на нього з боку працівників поліції не було. Пред`явлений потерпілою цивільний позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього завданої майнової шкоди повністю та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 20 серпня 2017 року прийшов її син, зайшов у двір і сказав, що прийшла людина, якій він винен гроші. Вона йому сказала, що зараз грошей у неї немає. Біля хвіртки стояв чоловік, вона спитала: «В чому річ?». Той відповів, що її син ОСОБА_8 , винен йому гроші в сумі 300 грн і хотів вдарити сина. Вона йому сказала, що можна вирішити все нормально, завтра вона отримає аванс і віддасть 300 грн, але в понеділок, 25-го числа. Він їй сказав, що не треба, бо гроші йому потрібні зараз. Це був ОСОБА_3 . Син викликав поліцію, після чого той втік. На наступний день він почав погрожувати, що спалить її будинок, якщо вона йому не перерахує 300 грн на карту й дав номер рахунку. Це були смс-повідомлення на телефон. 22 числа ОСОБА_3 прийшов із другом до неї додому й почали в ОСОБА_8 (сина) вимагати гроші, а потім пішли. Це повідомила її донька, вона в той час була на роботі. Він повернувся ввечері, коли вона прийшла з роботи. О 17.30 год. вона отримала аванс і перерахувала на рахунок 300 грн. О 19.30 год. ОСОБА_3 приїхав на машині, зайшов у двір і почав вимагати гроші. Вона сказала, що перерахувала йому на рахунок гроші й показала смс-повідомлення, на який рахунок перерахувала. ОСОБА_3 їй сказав: «Дай телефон, я дізнаюсь», після чого зателефонував за номером і сказав, що ніякі гроші не приходили. Вона йому сказала: «Йди, я перерахувала гроші». При цьому поруч сиділа її донька. Після чого ОСОБА_3 сказав: «Ви мені вже набридли», дістав з пазухи пістолет і наказав: «Знімайте все». У неї було кільце та обручка, а в доньки сережка. Донька почала її знімати й втратила свідомість. ОСОБА_3 все забрав, вибіг, сів у машину та поїхав. Через п`ять хвилин вони з дочкою викликали поліцію. ОСОБА_3 погрожував їй пістолетом та направляв на неї. На ганчірку, в якій обвинувачений забрав речі, вона поклала планшет, два телефона, Wi-Fi роутер, два кільця та сережку. Із цього повернули лише два телефони. Пред`явлений цивільний позов підтримує повністю за виключенням вартості повернутих їй телефонів і просить його задовольнити. Вважає, що обвинуваченого необхідно покарати суворо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є донькою потерпілої, пояснила, що перед цією подією ОСОБА_3 приходив ще з одним чоловіком і вони погрожували її брату відірвати руки, зламати їх. Потім попросили її вийти, а брату продовжували говорити, щоб повернув їм гроші, які він у них взяв. Вона про ті гроші нічого не знала та на наступний день пообіцяла віддати борг брата, якщо прийде зарплата. ОСОБА_3 взяв у неї номер телефону та почав телефонувати й питати, чи прийшли їй гроші, щоб вона йому віддала. Потім приходив, вона йому сказала, що зарплата ще не прийшла, тому вона віддати гроші не може. Вони з матір`ю збирались перерахувати йому кошти. Це все відбувалось за два дні та за один день до злочину. У той день, коли почалось пограбування, ОСОБА_3 надіслав смс-повідомлення, що пристрелить їх з матір`ю та спалить живцем разом із будинком, якщо вони не віддадуть гроші, що вони тільки обіцяють, однак нічого не роблять. Увечері вони з матір`ю були вдома, коли під`їхала машина та скрипнула хвіртка. Потім забіг ОСОБА_3 і сказав: «Повертайте мені гроші», на що мати відповіла, що вона перерахувала гроші. ОСОБА_3 почав нервово себе поводити й казати, що йому гроші не приходили. Мати взяла телефон і почала показувати повідомлення про те, що вона зробила переказ. ОСОБА_3 сказав: «Мені все це набридло», дістав з пазухи пістолет і сказав: «Я вам зараз попрострілюю коліна, якщо не віддасте гроші». Після цього він забрав у матері телефон, а в неї планшет. Потім ОСОБА_3 наказав: «Знімайте золото». Мати почала знімати з неї сережки й встигла зняти лише одну, тому що їй (свідку) стало зле, у неї стався серцевий напад, вона втратила свідомість і впала. Після цього мати почала приводити її до тями й коли вона прокинулась, то обвинуваченого вже не було і вони викликали поліцію.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні, підтвердження його фактичних обставин останнім, потерпілою ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_9 , винуватість обвинуваченого також повністю доведена сукупністю таких досліджених у судовому засіданні доказів:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань цього кримінального провадження № 0001506 від 23 серпня 2017 року (а.к.п. 1-2);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 22 серпня 2017 року (а.к.п. 6);

- протоколом огляду місця події від 22 серпня 2017 року (а.к.п. 7-10);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 вересня 2017 року та довідкою до нього (а.к.п. 37, 38);

- протоколом огляду мобільного телефону марки «Samsung» моделі «GT-E1182», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , від 29 вересня 2017 року (а.к.п. 42);

- постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 30 листопада 2017 року (а.к.п. 43);

- розпискою потерпілої ОСОБА_5 про отримання від працівників поліції належних їй мобільного телефону марки «Nokia» моделі «Asha 202», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , і мобільного телефону марки «Samsung» моделі «GT-E1182», імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 (а.к.п. 44);

- висновком судової товарознавчої експертизи від 23 листопада 2017 року № 37/12.1-693 та ілюстративною таблицею до нього (а.к.п. 50-53, 54);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 листопада 2017 року та довідкою до нього (а.к.п. 59, 60);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 листопада 2017 року та довідкою до нього (а.к.п. 61, 62);

- протоколом огляду мобільного телефону марки «Nokia» моделі «Asha 202», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , від 29 вересня 2017 року (а.к.п. 66);

- постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 30 листопада 2017 року (а.к.п. 68);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 листопада 2017 року та довідкою до нього (а.к.п. 70, 71);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 15 січня 2018 року (а.к.п. 101-103).

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 , визнаються судом належними, допустимими й достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел і в установленому законом порядку, зафіксовані в належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримано прокурором.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, не працює, неодружений, перебуває під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з квітня 2014 року з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, слідчим характеризується посередньо, цивільний позов в частині майнових вимог визнав повністю, а в частині моральної шкоди частково. При цьому суд враховує, що завдана майнова шкода частково відшкодована шляхом повернення потерпілій частини належного їм майна.

Обставин, які пом`якшують покарання згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З огляду на наведене при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочину та його мотиви, обстановку вчинення злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, зокрема відсутність щирого каяття, добровільного відшкодування завданої шкоди та часткове визнання цивільного позову, дані про його особу, зокрема попередні судимості, перебування на обліку в лікаря-нарколога й посередню характеристику, відсутність пом`якшуючих обставин і наявність обтяжуючої обставини, а також думку потерпілої про необхідність призначення обвинуваченому суворого покарання.

Ураховуючи викладене, виходячи із загальних засад призначення покарання щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд дійшов висновку, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів без ізоляції останнього від суспільства не можливо, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки судом не встановлено сукупності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину або свідчать про можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, тому саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року, яким ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, необхідно виконувати самостійно.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому вона просить стягнути з останнього 5 575 грн 87 коп. на відшкодування майнової шкоди та 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В судовому засіданні потерпіла позов підтримала та просила його задовольнити, виключивши із суми майнової шкоди вартість повернутих їй телефонів у розмірі 626 грн 67 коп.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього завданої майнової шкоди повністю та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

Під час судового розгляду встановлено, що вказаним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 було завдано майнової шкоди в розмірі 5 575 грн 87 коп., яка частково відшкодована шляхом повернення частини належного їй майна в розмірі 626 грн 67 коп.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди слід задовольнити, виключивши із суми майнової шкоди вартість повернутого їй майна в розмірі 626 грн 67 коп. та зменшивши розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, до 4 949 грн 20 коп.

Крім того, оскільки цим кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 було завдано й моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку із незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 , позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також слід задовольнити. Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що достатнім і необхідним розміром відшкодування потерпілій моральної шкоди буде стягнення з обвинуваченого 10 000 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 790 грн 96 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 49).

Ухвала про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припинила свою дію у зв`язку з закінченням строку її дії, підстав для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2018 року виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання в порядку виконання цього вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4 949 грн 20 коп. на відшкодування майнової шкоди та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Asha 202» та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1182», вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 згідно з її розпискою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 790 (сімсот дев`яносто) грн 96 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1