Дата документу Справа № 336/3909/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/3909/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/588/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 19 березня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004277 від 09 жовтня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2017 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України скасовано та направлено на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти призначення судового розгляду через неконкретність обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав про відсутність в обвинувальному акті способу вчинення ОСОБА_7 злочину, кого і яким способом він мав намір обманути і обманув, у кого перебувало майно, або хто передавав майно, яким заволодів обвинувачений, в чому полягав обман, і де відбувалися вказані події та дійшов висновку, що обвинувальний акт був складений без дотримання положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, формулювання обвинувачення, правова кваліфікація самого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті суперечливо, неоднозначно, неконкретно та неповно.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що в обвинувальному акті слідчим викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що вимагається відповідно до ст. 91 КПК України, вказано час, місце, а саме зупинка громадського транспорту Іванова в Шевченківському районі м. Запоріжжя, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме зазначено, що ОСОБА_7 шляхом обману заволодів ноутбуком ОСОБА_10 . Вважає, що у формулюванні обвинувачення, висунутому ОСОБА_7 , зазначені всі необхідні реквізити, передбачені ст. 291 КПК України. Просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду стосовно невідповідності обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які висловили заперечення вимогам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5. ч.2. ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що звернення до суду з обвинувальним актом, у відповідності до вимог ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування відносно певної особи, є беззаперечним той факт, що відомості в обвинувальному акті повинні чітко відповідати встановленим вимогам до його змісту.

Зазначена вище норма закону органом досудового розслідування не дотримана, що унеможливлює постановити по справі законне і обґрунтоване рішення.

Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 фактичні обставини, які утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, не викладені, також не викладений спосіб вчинення злочину, що в свою чергу не узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України.
Зазначені судом недоліки є суттєвими, так як відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, складових порушують права обвинуваченого на захист, перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне відмітити практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно ч. 2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства.

Так, в рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

Отже, обвинувачення повинно бути конкретним, тільки в такому випадку обвинувачена особа може реалізувати своє право на захист від пред`явленого їй обвинувачення.

Наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.

З огляду на викладене обвинувальний акт не може бути визнаний таким, що складений відповідно до вимог закону, а тому підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора, у зв`язку із необґрунтованістю, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України, з наведених районним судом підстав, колегія суддів знаходить слушним, інші доводи апелянта не заслуговують на увагу та не спростовують зазначеного висновку.

Посилання в ухвалі суду на вимоги ст. 384 КПК України, колегія суддів з урахуванням положень ст. 12 КК України вважає помилковими.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004277 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4