Провадження № 11-кп/780/433/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 11.04.2018

У Х В А Л А
11 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
ДУ «Бердичівський ВЦ №108» ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
19 вересня 2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в 2016 році», амністія може бути застосована до осіб, засуджених за злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими та не є поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше ? призначеного строку основного покарання, однак, засуджений ОСОБА_7 не відбув ? строку покарання, а тому до нього не може бути застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2017 року та застосувати щодо нього Закону України «Про амністію». Вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що 15 травня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області йому було зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у зв`язку з чим, ? строку покарання була відбута у нього 13 серпня 2017 року, тобто до набрання Законом України «Про амністію у 2016 році» чинності. Також 15 лютого 2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області йому, враховуючи його зразкову поведінку та сумлінну працю, було замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке обмеження волі. Окрім того, апелянт зазначає, що він є опікуном рідної тітки ОСОБА_9 , 1939 р. н., яка рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року визнана недієздатною, має інвалідність та страждає на шизофренію.

Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував; представника ДУ «Бердичівський ВЦ №108», який також заперечував проти застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_7 не є суб`єктом; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 92 Конституції України, амністія оголошується законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Статтею 5 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за злочини, вчинені з необережності, за які законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше дванадцяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-4 цього Закону.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Частиною 2 статті 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження . Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив необережний злочин, за який законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк 12 років, у зв`язку з чим, необхідною умовою застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» є відбуття ним ? строку покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений не відбув визначену Законом частину призначеного покарання, тобто, на час звернення з клопотанням засуджений не є суб`єктом застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» залишити без зміни.

С У Д Д І :

__________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4