Справа № 364/576/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1030/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Володарського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ожегівка, Володарського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Володарського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, за наступних обставин.

01 травня 2017 року, у вечірню пору доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , з метою вчинення крадіжки гітари, через паркан, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого пошкодив замковий пристрій на вхідних дверях житлового будинку, що розташований за вказаною адресою, та проник у будинок, де в одній із кімнат з поверхні дерев`яної шафи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав гітару «Trembita» з чохлом чорного кольору, що належить ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1140 гривень.

Заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу на вирок Володарського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , в якій, не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у розмірі, встановленному судом першої інстанції, без застосування положень ст.75 КК України, тобто без звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Підставами для скасування оскаржуваного вироку суду прокурор зазначає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідльність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує про неврахування судом першої інстанції ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та способу його вчинення, а саме з проникненням у житло потерпілої шляхом пошкодження замкового пристрою за допомогою сокири та пилки по дереву. Також, на переконання апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки особі обвинуваченого, який характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, притягувався до адміністративної відповідальності, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисливі злочини проти власності, відбував покарання, однак висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин. Також, як стверджує апелянт, судом недостатньо враховано вчинення ОСОБА_6 злочину повторно, рецидиву злочинів, відсутність постійної роботи, входження до кола спілкування ОСОБА_6 осіб з антисоціальною поведінкою, нестабільність відносин із сім`єю. Апелянт вважає, що судом необґрунтовано враховано наявність у ОСОБА_6 малолітньої дитини, в реєстраційних документах якої обвинувачений не зазначений як батько та будь-якої допомоги дитині не надає. Крім того, прокурор вказує про неврахування судом першої інстанції висновку органу пробації, відповідно до якого оцінено як високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. За таких обставин, на думку апелянта, висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, не є належним чином вмотивованим та свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, доводи потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегією суддів встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Зокрема, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом першої інстанції визнано та враховано його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_6 , судом першої інстанції визнано та враховано рецидив злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі ближче до середньої межі санкції ч.3 ст.185 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст.75 КК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, при його ухваленні судом прийнята до відома досудова доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до якої виходячи із високих рівнів ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризику для суспільства, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Також, судом враховано позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка не наполягала на ув`язненні обвинуваченого.

Доводи прокурора щодо зловживання ОСОБА_6 спиртними напоями спростовуються довідкою, виданою ПП «Дригало» 09 червня 2017 року ОСОБА_6 , відповідно до якої останньому надана психологічна допомога методом емоційно-стресової терапії, рекомендованої Міністерством охорони здоров`я України, термін дії коду 5 років (т.2, а.с. 26), тобто останній пройшов лікування від алкогольної залежності.
Всупереч доводів прокурора, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 не зазначений батьком в реєстраційних документах малолітньої дитини та не надає їй матеріальної допомоги.
Однак, із досудової доповіді вбачається, що ОСОБА_6 докладає зусиль, щоб налагодити стосунки із сім`єю, знаходиться на етапі «готовності до змін».
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2007 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком тривалістю 3 роки; вироком Володарського районного суду Київської області від 12 червня 2008 року за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням вимог ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього належного йому майна.

Колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 хоч раніше і притягувався до кримінальної відповідальності, однак, з моменту вчинення ним попереднього злочину минуло майже 10 років, а тому, враховуючи в сукупності зазначені вище обставини, колегія суддів вважає реальною можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку максимальної тривалості, передбаченої зазначеною статтею закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, всупереч доводів прокурора, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від відбуванння покарання з випробуванням є належно вмотивованим.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Володарського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:
___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4