У Х В А Л А

с у д о в о г о з а с і д а н н я
17.04.2018р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр-на України, безпартійного, з неповною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судженого, востаннє 31.03.2015р. Городоцьким районним судом Львівської обл. за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України на чотири роки позбавлення волі, проживаючого на АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
у провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження на ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 28.11.2017р., ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою до 25.01.2018р., ухвалою суду від 10.01.2018р. та від 28.02.2018р. строк тримання під вартою обвинуваченому продовжено до 09 березня 2018 року та відповідно до 27 квітня 2018 року включно.
Прокурор ОСОБА_3 в суді просить про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики, які стали підставою для обрання йому такого запобіжного заходу продовжують існувати, що завершити кримінальне провадження до 27.04.2018р. є неможливо, що обвинувачений раніше неоноразово судимий, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні корисливих злочинів, що останній може переховуватися від суду, інше.
Обвинувачений при вирішенні клопотання прокурора, покладається на розсуд суду.
Захисник заперечує клопотання прокурора, мотивуючи необгрунтованістю ризиків, просить замінити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та представник ОСОБА_5 висловилися на підтримання позиції прокурора.
Заслухавши прокурора, потерпілих, представника, захисника, обвинуваченого, суд доходить наступного висновку.
За положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку, суд має повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Стаття 2 Закону України «Про попереднє увязнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому звертається увага, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, 26.10.2017р. звільнившись з місць позбавлення волі, тут же 27.10.2017р. вчинив новий злочин, характеризується негативно, за віком та станом здоров`я не має протипоказань для тримання під вартою, розлучений, постійного місця праці чи інших тісних соціальних зв`язків, які б спонукали його залишатися за місцем свого проживання немає, зараз обвинувачується в тому числі у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, а відтак є обґрунтована підстава вважати, що обвинувачений може продовжувати злочинну діяльність, може ухилятися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та таким чином негативно вплинути на хід судового слідства, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу суд вважає недостатнім.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ризики, які слугували підставами для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тримання його під вартою є виправданим та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, що надасть можливість в найкоротші строки завершити його судовий розгляд.
Оскільки строк дії ухвали від 28.02.2018р. закінчується 27.04.2018р., а завершити розгляд кримінального провадження до цього часу неможливо, і зокрема не допитано свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , суд вважає, що ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Покликання захисника про недоведеність прокурором ризиків передбачених ст.177 КПК України, переконання, що підзахисний не буде переховуватись від суду, суд оцінює як непереконливі і такі, що не можуть слугувати підставою до відмови у задоволенні клопотання прокурора чи зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 177, 331, 369-372 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою продовжити до 15 червня 2018 року включно.
Продовжити перерву у розгляді кримінального провадження на ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 14 год. 00 хв., 16.05.2018р.
В судове засідання викликати свідка ОСОБА_10 , повторити виклик свідка ОСОБА_11 .
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_12 - Онуфер