Провадження № 1-кп/484/224/18
Справа № 484/1376/18

про повернення обвинувального акту
03.05.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
за участю учасників кримінального провадження:
обвинуваченої ОСОБА_3
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України
На підготовчому засіданні прокурор вважав за можливе призначити справу до судового розгляду, вказуючи, що справа підсудна Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області та обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Захисник надав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його ст. 291 КПК України, мотивуючи тим, що формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_3 , відображає виклад обставин кримінального правопорушення фактично з правовою кваліфікацією злочину, передбаченого ст. 367 КК України, існують суперечності між сумою отриманого доходу юридичними особами та спричиненою майновою шкодою, чітко не сформульована об`єктивна сторона злочину, не відображена суб`єктивна сторона злочину (форма вини, мотив і мета), відсутні відомості щодо потерпілого, обвинувальний акт не містить відбитку печатки.
Прокурор в задоволенні клопотання просив відмовити за необґрунтованістю.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст. 291 цього Кодексу.
Частина 2 статті 291 КПК України визначає, що обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Враховуючи вимоги ч.1 ст. 91 КПК України, формулювання обвинуваченні обов`язково повинен містити чітко і конкретно викладені обставини події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, форми вини, мотив і мету вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою, висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, - у зловживанні службовим становищем, тобто умисне з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди іншою юридичною особою, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, яке завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки.
Твердження захисника про те, що обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, фактично є обставинами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, суд не приймає до уваги, оскільки на підготовчому засіданні суд не оцінює правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Посилання захисника на те, що не скріплення обвинувального акта печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу суд також не бере до уваги, оскільки частина 3 статті 291 КПК України містить вимоги щодо посвідчення обвинувального акта виключно шляхом підпису слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у ст. 291 КПК України не зазначено, а відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише положеннями Конституції України, міжнародних договорів, цього Кодексу та інших законів України.
Дійсно, в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілого, хоча зазначено, що діями обвинуваченої завдана майнова шкода Державі в особі відділу освіти Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області. Однак, відповідно до ч.2, 7 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. Прокурор пояснив, що заява від будь-якої особи про визнання її потерпілою від злочину, ні до слідчого, ні до прокурора не надходила. Отже, відсутність інформації щодо потерпілої особи не є підставою для повернення зазначеного обвинувального акта прокурору.
Обов`язковою кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченому ч.2 ст. 364 КК України, у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_3 , є мета одержання будь-якої неправомірної вигоди іншою юридичною особою.
Крім того, мета як результат, якого прагне досягти винний, вчинюючи посягання, є однією з ознак суб`єктивної сторони злочину. Мета пов`язана із мотивом злочину. Мотив і мета як факультативні ознаки суб`єктивної сторони складу злочину мають важливе значення при встановленні складу злочину та форми вини. Однак в обвинувальному акті не зазначене психічне ставлення обвинуваченої до мети злочину у виді одержання будь-якої неправомірної вигоди іншою юридичною особою, не вказані мотиви злочину.
Таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що істотно впливає на право обвинуваченої на захист та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1