Дата документу Справа № 336/2281/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1337/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/2281/16-к
Категорія ст. 121 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000406 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 22.05.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, постановою Вільнянського районного суду Запорізької області звільнений 13.11.2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 місяць 19 днів, у вчиненні злочину,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя необхідно скасувати, з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, та постановити виправдувальний вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та виправдати з наступних підстав.

ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та пояснив, що з 14 жовтня 2015 року мешкав з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Потім перейшли жити до нього у будинок АДРЕСА_2 .

29.01.2016року прийшли з ОСОБА_9 до будинку АДРЕСА_1 , придбали пляшку горілки, випили. ОСОБА_9 казала, що піде купити капусту і пішла з дому, її довго не було, тоді він зателефонував їй, між ними почалась сварка і вона вимкнула телефон. Вирішив, що вона пішла до свого коханця ОСОБА_10 , пішов до нього. Дружина коханця казала, що його вдома немає. Десь через годину знов повернувся до коханця ОСОБА_9 , але її там не було, пішов до свого дому по АДРЕСА_2 , де і знаходився два дні.

31.01.2016 року, приблизно о 12 годині, вжив пляшку пива, а приблизно о 14.00 годині прийшов до будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 , вдома не було, дивився телевізор та заснув. Приблизно о 19 годині він прокинувся від того, що його хтось штовхав. Це була ОСОБА_11 , вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння і просила поцілувати її. Він відштовхнув її від себе та запитав у ній, яку казку вона розкаже йому. ОСОБА_9 казала: «Ти сам все знаєш». Тоді він вдарив її в голову, від цього удару ОСОБА_9 впала на диван. Після чого вона почала погрожувати йому тим, що зараз приїдуть люди і розберуться з ним. У цей час його замкнуло, почав її бити, удари наносив руками, їх кількість та чим їх наносив не пам`ятає. Потім ОСОБА_9 опинилася біля холодильника. Після того, як ОСОБА_9 казала: «Пробач мене», вже не бив її. Бачив у неї на обличчі кров. ОСОБА_9 присіла біля холодильника, він запропонував їй помити обличчя, але вона відштовхнула його від себе. Оскільки його руки були у крові, пішов помити їх у ванну кімнату. Потім казав ОСОБА_9 , щоб вона зібрала його речі, забере їх пізніше, взяв свою куртку і пішов з дому. Зателефонував другу ОСОБА_12 , а коли зустрілися з ним, вжили пляшку горілки та пішли до нього. Вдома він зняв куртку світлого кольору, надів куртку чорного кольору, пішли в сторону пошти, зустріли товариша, купили один літр спирту, пішли до нього, де вжили цей алкогольний напій. Після чого пішов до дому, щоб забрати свої речі. Біля будинку АДРЕСА_1 побачив співробітників поліції, які затримали його. Від них узнав, що ОСОБА_9 померла.

Обвинувачений вважає, що він не міг нанести, потерпілій таку кількість ударів, які зазначені у в обвинувальному акті. Коли він уходив з дому, вона була ще жива, припускає, що після того, як він пішов з дому, хтось сторонній вбив ОСОБА_9 .

Апелянт приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України помилково, вважає що діяння ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України чи/або (ч. 1 ст. 122 КК України).

Суд першої інстанції помилково приходить до висновку, що ОСОБА_13 скоїв неправомірні дії відносно ОСОБА_9 у стані алкогольному сп`яніння.

Суд першої інстанції у вироку не врахував покази свідка ОСОБА_14 (мати ОСОБА_6 ) яка пояснила, 31.01.2016 року о 20.30 годині ОСОБА_6 зайшов до неї і казав, що посварився та побився з ОСОБА_9 і тому буде ночувати вдома. На цей час син був тверезий, їй відомо про те, що її син та ОСОБА_9 раніше теж сварилися з тих причин, що ОСОБА_9 не приходила ночувати додому, вона зловживала алкоголем.

Суд першої інстанції у вироку не врахував покази свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що ввечері 31.01.2016 року ОСОБА_6 зателефонував йому і повідомив про те, що вони посварились з ОСОБА_9 запропонував зустрінутись, але відмовив йому, оскільки потрібно було йти на роботу. На цей час ОСОБА_6 був тверезий.

Тобто після конфлікту який виник між: ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , є особи які стверджували, що ОСОБА_6 був тверезий.

Згідно висновку експерта № 416 від 01.02.2016 року, смерть ОСОБА_9 , настала від закритої тупої травми грудної клітини, яка полягає у множинних переломах ребер з розривами пристінної плеври і забиття лівої легені, крововиливами у м 'які тканини у місцях переломів та в ліву плевральну порожнину, що ускладнились розвитком шоку. Закрита тупа травма грудної клітки: локальні переломи 3-10 ребер зліва по передній, середній і задній пахвовий лініях з розривами пристінної плеври, крововиливами в навколишні м`які тканини і в ліву плевральну порожнину (близько 200 мл); локальні переломи 7 і 8 ребер зліва по середньоключичній лінії і 6 ребра праворуч по передній пахвовий лінії, крововиливами в навколишні м 'які тканини; забиття лівої легені; множинні синці на лівій задній зовнішній поверхні тулуба утворились від дії тупих предметів незадовго до настання смерті, викликали розвиток тяжкого травматичного шоку і як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень, потягли смерть після їх спричинення.

Різноманітні характеристики пошкоджень в області грудної клітини свідчать про те, що їх утворення можливо як від дії рук, ніг, так від дії тупих твердих предметів, які мають у своїй конструкції травмуючи поверхні довгастої форми. Окрім описаних вище пошкоджень, при експертизі трупа ОСОБА_9 , було виявлено низку тілесних ушкоджень, які утворились незадовго до смерті, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки середніх та легких тілесних ушкоджень, могли утворитись від дії тупих предметів, не виключається також можливість їх спричинення від дії рук та ніг. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_9 , виявлено етиловий спирт в концентрації 3,6 проміле, тобто перед настанням смерті ОСОБА_9 , перебувала в стані тяжкого алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 177-188).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 пояснив, що після отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_9 , могла жити короткий проміжок часу, який обчислюється десятками хвилин, але не більше однієї години. Смерть ОСОБА_9 , настала не пізніше 23.30 години.

Тож, з огляду на час побиття ОСОБА_9 . ОСОБА_6 , яке відбулося приблизно в період з 19:00 години по 19:30 годину та тривало близько двох хвилин, смерть потерпілої повинна була настати приблизно о 20:30 годині.

Щодо посилання суду І інстанції у вироку на наявність крові на одежі ОСОБА_6 , останній не заперечував того факту, що наносив потерпілій удари кулаками, однак вони не могли бути такої руйнівної сили, і кров попала на його одежу, та зазначав, що в той день, жодної кровотечі у ОСОБА_6 , не було.

ОСОБА_6 , зазначав суду І інстанції, що в момент коли залишив ОСОБА_9 після побиття, вона була вдягнена у чорних трусах та чорній майці, але при огляді місця події (т. 1 ас. 133-172) у чорному платті та халат лежав зверху (речові докази, що оглядались у судовому засіданні) який їй не належав за свідченням доньки потерпілої, а експерт ОСОБА_17 у показах, зазначав, що ОСОБА_9 доставили до моргу у світері, ці факти судом І інстанції не з з`ясовані, та оцінка їм не надана.

Захист вважає, що в момент коли залишив ОСОБА_6 , ОСОБА_9 після побиття, вона була живою, привела себе до ладу, перевдягнулася, тобто після побиття не була у тяжкому стані.

ОСОБА_6 , зазначав суду І інстанції, що коли залишив ОСОБА_9 , пішовши з дому, остання могла бути побитою кимсь іншим, не виключено цивільним чоловіком її доньки, окрім того в момент сварки з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 казала, щоб він її не чіпав, бо приїдуть по її дзвінку хлопці, та заступляться за неї.

Ця версія була озвучена на досудовому та судовому слідстві, але суд належної оцінки їй не надав.

Матеріали проведеного слідчого експерименту 09.03.2016 року з відеозаписом (а.с. 124-134 т.2) за участю ОСОБА_6 , не доводять вину останнього у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а навпаки підтверджують позицію ОСОБА_6 , про механізм нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 416 від 01.02.2016 року, різноманітні характеристики пошкоджень в області грудної клітини свідчать про те, що їх утворення можливо як від дії рук, ніг так від дії тупих твердих предметів, які мають у своїй конструкції травмуючи поверхні довгастої форми. Окрім описаних вище пошкоджень, при експертизі трупа ОСОБА_9 , було виявлено низку тілесних ушкоджень, які утворились незадовго до смерті, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки середніх та легких тілесних ушкоджень, могли утворитись від дії тупих предметів, не виключається також можливість їх спричинення від дії рук та ніг.

А також: на тілі ОСОБА_9 , в області грудної клітини було виявлено слід від чоловічого взуття (із загостреним носком), однак у підсудного ОСОБА_6 , жодного взуття не було вилучено для перевірки цього факту.

При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_9 , виявлено етиловий спирт в концентрації 3,6 проміле, тобто перед настанням смерті ОСОБА_9 , перебувала в стані тяжкого алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 177-188), однак в момент конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , остання перебувала приблизно у середньому стані алкогольного сп`яніння, можливо після того, як ОСОБА_6 її покинув з ким то вживала алкогольні напої.

За клопотанням прокурора та сторони захисту в судовому порядку мали намір допитати слідчого ОСОБА_18 , щодо огляду місця події та інших розбіжностей у даній справі, однак суд проігнорував клопотання, та постановив вирок з не розвіяними розходженнями обставин справи які можуть вплинути на висновки суду.

Суд першої інстанції посилається у своєму обвинувальному вироку на ряд доказів, які на його думку є належними та допустимими засобами доказування участі підсудного у скоєнні злочину, однак захист вважає, що такі висновки суду сформовані на припущеннях. Докази, які ґрунтуються на припущеннях, є недопустимими доказами.

Тож висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним фактичним обставинам справи ґрунтуються на припущеннях, мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилався підсудний під час розгляду справи як на підставу його не винуватості у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 cт. 121 Кримінального кодексу України.

Суд І інстанції вирішив справу з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню та застосував закон, який не підлягав застосуванню, що тягне за собою скасування судового рішення, у відповідності до норм КПК України.

Просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06. 06. 2017 року № 336/2281/16 відносно ОСОБА_6 , якого визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 cт. 121 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вирок суду необхідно скасувати на підставі однобічного та неповного досудового та судового розслідування, що призвело до неправильних висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, що в наступному сприяло винесенню обвинувального вироку.

Суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_19 , яка суду показала, що 31.01.2016 року приблизно о 20.30 годині, ОСОБА_6 прийшов додому, тверезий, переодягнув світлу куртку, сказав про те, що посварився з ОСОБА_20 і буде ночувати вдома. Покази свідка ОСОБА_15 , який в суді пояснював, що 31.01.2016 року він спілкувався з ним і що він був тверезий. Також суд першої інстанції та досудове слідство не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_21 , яка і в суді давала показання про напружені стосунки між ОСОБА_20 та її дочкою ОСОБА_22 , що за місяці до скоєного ОСОБА_22 побила мати та облила кропом, після чого Нела боялася жити вдома на АДРЕСА_1 і вони жили у нього на АДРЕСА_2 , також вона говорила про коханця ОСОБА_23 , який також був свідком, але в суд не з`явився та за проханням прокурора ОСОБА_24 був виключений з ряду свідків, казала, що він має запальний характер та негаразди з законом за тяжкі злочини. Також суд не розібрався в показах експерта ОСОБА_17 , який показав, що потерпіла з такими травмами не могла прожити більше години. За показами свідка ОСОБА_25 , який на досудовому слідстві давав одні покази, а в суді інші, що потерпіла в 23.20 годині ще була жива, він побив її приблизно о 19 годині 30 хвилин, з чого вбачається, що він не міг нанести потерпілій травми, несумісні з життям. Не зрозуміло і те, що зі всіх речових доказів в суді впізнані тільки його спортивний костюм, куртка, праска та килимок зі слідами бурого кольору. Речові докази, що залишились не впізнані, вони потерпілій не належали. Також не надано уваги тому факту, що на тілі вбитої є відбитки ботинків, а він в момент нанесення ударів був у носках. Просить вирок суду скасувати та винести вирок, який відповідає дійсності.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, який зокрема і в останньому слові, просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Початок строку відбуття ОСОБА_6 покарання обчислювати з 04.10 год. 01.02.2016 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 01 лютого 2016 року. До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою. Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 31 січня 2016 року в період часу з 19.00 до 20.00 години ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останній множинні удари руками і ногами в область тулуба, голови, нижніх та верхніх кінцівок, та застосовуючи дерев`яну дошку наніс чисельні удари в область тулуба, нижніх і верхніх кінцівок, чим спричинив ОСОБА_9 :
- множинні синці і садни в області верхніх і нижніх кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- синці і садни на передній поверхні живота, синець в тазовій області праворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;
- закриту черепно-лицьову травму: скалкові переломи кісток носа з поширенням ліній переломів на область очей, скалкові переломи лівої виличної кістки, лінійний перелом верхньої щелепи зліва, субарахноїдальні церебральні і церебелярні крововиливи; крововиливи в м`які покриви голови; множинні синці, забійні рани і садни на ділянках обличчя і голови, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості; - закритий косопоперечний переломи діафізів лівої ліктьової і лівої променевої кісток в середніх третинах з крововиливом в навколишні м`які тканини, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості;
- закриту тупу травму грудної клітини: локальні переломи 3-10 ребер зліва по передній, середній і задній пахвовий лініях з розривами пристінної плеври, крововиливами в навколишні м`які тканини і в ліву плевральну порожнину (близько 200 мл); локальні переломи 7 і 8 ребер зліва по середньоключичній лінії і 6 ребра праворуч по передній пахвовий лінії, крововиливами в навколишні м`які тканини; забиття лівої легені; множинні синці на лівій задній зовнішній поверхні тулуба, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_26 про те що ОСОБА_9 доводиться їй матір`ю. Десь у жовтні 2015 року вона зі своїм хлопцем ОСОБА_27 приїхали з Росії та стали проживати разом з матір`ю ОСОБА_9 та її співмешканцем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати та ОСОБА_6 вживали спиртні напої кожний день, але конфліктів між ними не було. 28.01.2016 року мати та ОСОБА_6 посварилися на ґрунті ревнощів. Факт зради з боку матері дійсно мав місце. Після сварки мати пішла з дому, її не було вдома 2 дні. ОСОБА_6 шукав її, ходив з залізною палкою і казав, що уб`є її, або покалічить. 31.01.2016 року ОСОБА_28 прийшов до дому десь о 12-13 годині, перебував у стані алкогольного сп`яніння, в одязі ліг спати, потім прокинувся і кудись пішов з дому. Через деякий час знов прийшов до дому, перебував в стані алкогольного сп`яніння, точив ніж, у нього була залізна палка. Зателефонувала матері і повідомила її про те, що ОСОБА_28 розшукує її з залізною палкою. 01.02.2016 року, приблизно 01.00 годині, робітники поліції приїхали до неї на роботу і повідомили, що її мати забили. ОСОБА_29 розповів їй, що він приїхав до дому 31.01.2016 року приблизно о 23.20 годині ії мати була ще жива, хрипіла. Він накрив її та пішов викликати швидку допомогу. Приблизно через 40 хвилин приїхала швидка, працівники якої повідомили, що мати померла. Коли вона прийшла до дому, мати лежала на кухні. На тілі матері були синці, голова була у крові. Кров була також на килиму, холодильнику, стінах, у ванній кімнаті та ліжку;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_30 про те, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_26 , з початку грудня 2015 року проживали разом з нею, її матір`ю та ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . 31.01.2016 року після роботи приїхав додому десь о 23.00 годині, вхідні двері були зачинені. Відкрив двері своїм ключем, на кухні побачив ОСОБА_9 , вона лежала на підлозі, ще дихала, намагалася щось казати. Її голова була в крові, на тілі були синці та садни. Кров також була на подушках, у ванній кімнаті. На вулиці у незнайомого попрохав мобільний телефон і викликав швидку. Швидка довго не їхала, вимушений був викликати її в другий раз. Приблизно через 40 хвилин приїхала швидка, лікарі повідомили про те, що ОСОБА_9 померла, про це повідомили диспетчера і попрохали викликати поліцію. Приблизно через 15 хвилин приїхали працівники поліції. Зі слів ОСОБА_26 йому відомо про те, що її мати мала коханця;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 доводиться їй сином. Зі слів ОСОБА_31 їй відомо про те, що її син ОСОБА_6 побив свою співмешканку ОСОБА_9 і остання померла. 31.01.2016 року о 20.30 годині ОСОБА_28 зайшов до неї і казав, що посварився та побився з ОСОБА_32 і тому буде ночувати вдома. На цей час син був тверезий. Їй відомо про те, що її син та ОСОБА_33 раніше теж сварилися з тих причин, що ОСОБА_33 не приходила ночувати додому, вона зловживала алкоголем. Сина може охарактеризувати як спокійну, неконфліктну людину.
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_34 про те, що ОСОБА_9 є її подругою. З ОСОБА_28 знайома з 2014 року, раніше працювали разом. Їй відомо про те, що ОСОБА_9 мешкала з ОСОБА_6 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Відносини між ними були нормальні. Чернова підробляла у теплиці, вона вживала алкогольні напої, з ОСОБА_28 сварилися. 31.01.2016 року ОСОБА_9 пішла до свого коханця на ім`я ОСОБА_35 , на протязі дня ОСОБА_9 декілька разів дзвонила їй, була дуже п`яна. ОСОБА_28 також дзвонив їй та запитував місцезнаходження ОСОБА_9 . Відповіла йому, що її місцезнаходження їй невідомо. Конфлікти між ОСОБА_28 та ОСОБА_32 існували на протязі року, але він її не бив. 01.02.2016 року біля 06.30 годині їй подзвонила подруга та повідомила про те, що ОСОБА_28 вбив ОСОБА_9 . Дочка ОСОБА_9 . ОСОБА_22 казала, що мати була вся синя, на дверях кухні, у ванній кімнаті, на підлозі була кров. Коли слідчий показав їй фотокартку, вона не впізнала ОСОБА_9 , її обличчя було дуже понівечено;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_6 є його другом. Останній мешкав однією сім`єю з ОСОБА_32 . Ввечері 31.01.2016 року ОСОБА_6 зателефонував йому і повідомив про те, що вони посварились з ОСОБА_32 , запропонував зустрінутись, але той відмовив йому, оскільки потрібно було йти на роботу. Після 24 години до нього приїхали працівники поліції, вони шукали ОСОБА_28 . Казав їм, що не бачив його і місце його знаходження йому невідомо. Від працівників поліції дізнався, що ОСОБА_28 убив дружину. Про конфлікти між ОСОБА_28 та ОСОБА_32 йому нічого невідомо;
- протоколом огляду місця події від 01.02.2016 року з таблицями до нього (т. 1 а.с. 133-172), з яких вбачається, що було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_1 , в ході якого був виявлений труп ОСОБА_9 з наявними тілесними ушкодженнями. Крім того, виявлено та вилучено: 7 слідів папілярних узорів рук, 3 фрагмента дерев`яного брусу, наволочка, фрагмент підодіяльника, рушник, килим з нашаруванням бурого кольору, праска (утюг), 2 скляні чарки, блокнот, змиви РБК;
- висновком експерта № 416 від 01.02.2016 року, про те, що смерть ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми грудної клітини, яка полягає у множинних переломах ребер з розривами пристінної плеври і забиття лівої легені, крововиливами у м`які тканини у місцях переломів та в ліву плевральну порожнину, що ускладнились розвитком шоку. Закрита тупа травма грудної клітки: локальні переломи 3-10 ребер зліва по передній, середній і задній пахвовий лініях з розривами пристінної плеври, крововиливами в навколишні м`які тканини і в ліву плевральну порожнину (близько 200 мл); локальні переломи 7 і 8 ребер зліва по середньоключичній лінії і 6 ребра праворуч по передній пахвовий лінії, крововиливами в навколишні м`які тканини; забиття лівої легені; множинні синці на лівій задній зовнішній поверхні тулуба утворились від дії тупих предметів незадовго до настання смерті, викликали розвиток тяжкого травматичного шоку і як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень, потягли смерть після їх спричинення. Різноманітні характеристики пошкоджень в області грудної клітини свідчать про те, що їх утворення можливо як від дії рук, ніг, так від дії тупих твердих предметів, які мають у своїй конструкції травмуючи поверхні довгастої форми. Окрім описаних вище пошкоджень, при експертизі трупа ОСОБА_9 було виявлено низку тілесних ушкоджень, які утворились незадовго до смерті, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки середніх та легких тілесних ушкоджень, могли утворитись від дії тупих предметів, не виключається також можливість їх спричинення від дії рук та ніг. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,6 проміле, тобто перед настанням смерті ОСОБА_9 перебувала в стані тяжкого алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 177-188);
- показаннями в судовому засіданні експерта ОСОБА_16 про те, що він підтвердив наведені у висновку доводи, а також пояснив, що після отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_9 могла жити короткий проміжок часу, який обчислюється десятками хвилин, але не більше однієї години. Смерть ОСОБА_9 настала не раніше чим о 17.30 години і не пізніше 23.30 години. Закрита тупа травма грудної клітини, яка зазначена у пункті 3.1 висновку № 416, була спричинена тупим предметом довгастої невизначеної форми довжиною від 10 см і більше, шириною від 2 до 3 см. Точну кількість травмуючих впливів на область грудної клітини встановити неможливо, але їх було не менш 8;
- висновком експерта № 363 від 03.02.2016 року (а.с. 209 т.1) та № 346 від 03.02.2016 року (а.с.216 т.1) про те, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0, рідка кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізегемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО, виявлений супутній антиген Н;
- висновком експерта № 385 від 08.02.2016 року (а.с. 240 т.1) про те, що на 3-х фрагментах дерев`яних дощок, наволочці, фрагменті підодіяльника, рушнику, килимі встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н і ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . Домішка крові ОСОБА_6 не виключається за наявності у нього на момент того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- висновком експерта № 386 від 08.02.2016 року (а.с. 248 т.1) про те, що на куртці ОСОБА_6 , кофті та його штанах встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н з ізогемаглютинином анти-В в об`єкті № 5, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . Домішка крові ОСОБА_6 не виключається за наявності у нього на момент того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- висновком експерта № 388 від 08.02.2016 року (а.с. 4 т. 2) про те, що в 4-х змивах з місця події (об`єкти № 1-4) встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . Домішка крові ОСОБА_6 не виключається за наявності у нього на момент того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- висновком експерта № 387 від 08.02.2016 року ( а.с. 15 т. 2), № 396 від 08.02.2016 року ( а.с. 23 т. 2) про те, що в 2-х змивах з рук ОСОБА_6 (об`єкти № 1, 2), на сукні трупа ОСОБА_9 встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . Домішка крові ОСОБА_6 не виключається за наявності у нього на момент того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- висновком експерта № 389 від 08.02.2016 року ( а.с. 216 т. 1) паро те, що в 2-х змивах з рук трупа ОСОБА_9 (об`єкти № 1, 2), встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . Домішка крові ОСОБА_6 не виключається за наявності у нього на момент того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- висновком експерта № 396 від 08.02.2016 року (а.с. 23 т.2) про те, що на сукні трупа ОСОБА_9 (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини, і виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютинином анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . Домішка крові ОСОБА_6 не виключається за наявності у нього на момент того, що сталося тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- висновком експерта № 99 від 05.02.2016 року (а.с. 224 т.1) про те, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового змісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_9 (об`єкти № 1, 2) знайдена кров людини, встановити статеву належність якої не стало можливим у зв`язку з відсутністю в препаратах клітин крові, необхідних для даного виду дослідження. При визначенні групової належності знайденої крові виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження за рахунок особи (осіб) з групою А з ізогемаглютинином анти-В та супутнім антигеном Н., в тому числі від самої потерпілої ОСОБА_9 ; домішки крові ОСОБА_6 не виключено при наявності у нього на момент скоєного тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- висновком експерта № 100 від 05.02.2016 року (а.с. 232 т.1) про те, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового змісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_6 (об`єкт № 1) знайдена кров людини, встановити статеву належність якої не стало можливим у зв`язку з відсутністю в препаратах клітин крові, необхідних для даного виду дослідження. При визначенні групової належності знайденої крові виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження за рахунок особи (осіб) з групою А з ізогемаглютинином анти-В та супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . Домішки крові ОСОБА_6 не виключено при наявності у нього на момент скоєного тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;
- протоколом проведення слідчого експерименту 09.03.2016 року з відеозаписом (а.с. 124-134 т.2) за участю підозрюваного ОСОБА_6 , де останній пояснив, що 31.01.2016 року в будинку АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт з приводу того, що 2 доби її не було вдома. Він знав, що у неї був коханець. Після того, як ОСОБА_33 стала погрожувати йому, почав бити її. Удари наносив їй руками та ногами в область голови та тулуба. Спочатку наносив удари на дивані, а потім на кухні. Коли він уходив з дому, ОСОБА_9 була ще жива та сиділа біля холодильника. Конфлікт тривав десь1,5-2 хвилини. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не пам`ятає механізм та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, статист для участі у слідчому експерименті не запрошувався;
- відтворенням відеозапису слідчого експерименту в судовому засіданні на DVD
-R диску, який постановою від 09.03.2016 року визнаний у справі речовим доказом (а.с. 136 т.2);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 160 від 06.04.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє у теперішній час. У стані фізіологічного афекту, або будь-якому іншому особливому емоційному стані не знаходився. Отже, він міг усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними. В момент скоєння інкримінованого йому правопорушення у стані вираженої емоційної збудженості чи емоційної напруженості, які можуть розглядатись як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання не перебував, у стані фізіологічного афекту теж не перебував. В період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 63-70).
Колегія суддів вважає, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочину обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, показання потерпілої ОСОБА_36 , свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_14 , ОСОБА_34 , ОСОБА_15 , експерта ОСОБА_16 , висновки експертів, протоколи слідчих дій, є належними, допустимими та достовірними доказами, а у своїй сукупності достатніми, оскільки співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого та захисника про те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки обвинувачений не міг нанести потерпілій таку кількість ударів, не виключають, що після того, як він пішов з дому, хтось сторонній міг вбити потерпілу, зокрема, цивільний чоловік її доньки, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочину обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, показання потерпілої ОСОБА_36 , свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_14 , ОСОБА_34 , ОСОБА_15 , експерта ОСОБА_16 у судовому засіданні щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, свідчить про те, що ці фактичні дані є несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 01.02.2016 року з таблицями до нього (т. 1 а.с. 133-172), з яких вбачається, що було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_1 , в ході якого був виявлений труп ОСОБА_9 з наявними тілесними ушкодженнями. Крім того, виявлено та вилучено: 7 слідів папілярних узорів рук, 3 фрагмента дерев`яного брусу, наволочка, фрагмент підодіяльника, рушник, килим з нашаруванням бурого кольору, праска (утюг), 2 скляні чарки, блокнот, змиви РБК;
- висновком експерта № 416 від 01.02.2016 року, про те, що смерть ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми грудної клітини, яка полягає у множинних переломах ребер з розривами пристінної плеври і забиття лівої легені, крововиливами у м`які тканини у місцях переломів та в ліву плевральну порожнину, що ускладнились розвитком шоку. Закрита тупа травма грудної клітки: локальні переломи 3-10 ребер зліва по передній, середній і задній пахвовий лініях з розривами пристінної плеври, крововиливами в навколишні м`які тканини і в ліву плевральну порожнину (близько 200 мл); локальні переломи 7 і 8 ребер зліва по середньоключичній лінії і 6 ребра праворуч по передній пахвовий лінії, крововиливами в навколишні м`які тканини; забиття лівої легені; множинні синці на лівій задній зовнішній поверхні тулуба утворились від дії тупих предметів незадовго до настання смерті, викликали розвиток тяжкого травматичного шоку і як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень, потягли смерть після їх спричинення. Різноманітні характеристики пошкоджень в області грудної клітини свідчать про те, що їх утворення можливо як від дії рук, ніг, так від дії тупих твердих предметів, які мають у своїй конструкції травмуючи поверхні довгастої форми. Окрім описаних вище пошкоджень, при експертизі трупа ОСОБА_9 було виявлено низку тілесних ушкоджень, які утворились незадовго до смерті, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки середніх та легких тілесних ушкоджень, могли утворитись від дії тупих предметів, не виключається також можливість їх спричинення від дії рук та ніг. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,6 проміле, тобто перед настанням смерті ОСОБА_9 перебувала в стані тяжкого алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 177-188),
є достатніми для прийняття процесуального рішення про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв потерпілій вищевказані умисні тілесне ушкодження, які були небезпечними для її життя в цей момент і які спричинили смерть ОСОБА_9 .
Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи апелянтів про те, що:

- діяння ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України або (ч. 1 ст. 122 КК України);

- в крові трупа ОСОБА_9 , виявлено етиловий спирт в концентрації 3,6 проміле, тобто перед настанням смерті ОСОБА_9 , перебувала в стані тяжкого алкогольного сп`яніння, однак в момент конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , остання перебувала приблизно у середньому стані алкогольного сп`яніння, можливо після того, як ОСОБА_6 її покинув з ким то вживала алкогольні напої;

- обвинувачений не заперечував того факту, що наносив потерпілій удари кулаками, однак вони не могли бути такої руйнівної сили, і кров попала на його одежу, в той день, жодної кровотечі у ОСОБА_6 , не було;

- в момент коли обвинувачений залишив ОСОБА_9 після побиття, вона була живою, привела себе до ладу, перевдягнулася, тобто після побиття не була у тяжкому стані; - потерпіла могла бути побитою кимсь іншим, не виключено цивільним чоловіком її доньки чи самою донькою, а також коханцем ОСОБА_23 , окрім того в момент сварки з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 казала, щоб він її не чіпав, бо приїдуть по її дзвінку хлопці, та заступляться за неї;

- матеріали проведеного слідчого експерименту 09.03.2016 року з відеозаписом за участю ОСОБА_6 , не доводять вину останнього у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а навпаки підтверджують позицію ОСОБА_6 , про механізм нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень;

- на тілі ОСОБА_9 , в області грудної клітини було виявлено слід від чоловічої взуття (із загостреним носком), однак у підсудного ОСОБА_6 , жодного взуття не було вилучено для перевірки цього факту;

- суд першої інстанції не врахував, що під час огляду речових доказів чорного халату, який лежав зверху на потерпілій, свідок ОСОБА_9 , заявила, що цей халат не належить потерпілій, а експерт ОСОБА_17 заявив, що потерпілу доставили в морг в світері;

Не заслуговують уваги доводи апелянтів про те, що відсутні докази про те, що обвинувачений ОСОБА_6 під час скоєння злочину знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки факт знаходження обвинуваченого у такому стані підтверджується показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що 31.01.2016 року ОСОБА_6 прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння. При цьому колегія суддів не приймає до уваги по цьому питанню показання свідка ОСОБА_19 , оскільки остання зацікавлена в даному кримінальному провадженні, так як є матір`ю обвинуваченого, а також показання свідка ОСОБА_15 , який в день вчинення злочину спілкувався з обвинуваченим тільки по телефону.

Доводи апелянтів і про те, що суд першої інстанції не врахував показання експерта ОСОБА_16 про те, що після отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_9 , могла жити короткий проміжок часу, який обчислюється десятками хвилин, але не більше однієї години, смерть потерпілої настала не пізніше 23.30 години, а також те, що час побиття обвинуваченим потерпілої відбувся в період з 19.00 до 19.30 години, тобто в даному випадку смерть потерпілої повинна була наступити не пізніше 20 годин 30 хвилин, є необґрунтованими, оскільки згідно пояснень експерта ОСОБА_16 смерть потерпілої настала не раніше чим о 17 години 30 хвилин і не пізніше 23 годин 30 хвилин, тобто смерть настала в вищевказаний період часу коли обвинувачений вчинив злочин і пішов з будинку.

Не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого та захисника і про те, що судом першої інстанції не була допитані свідки сторони обвинувачення ОСОБА_23 (коханець потерпілої), слідчий ОСОБА_18 , оскільки згідно вимог ч. 3 ст. 23, ч. 3 ст. 327 КПК України, прибуття в суд свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначеної особи шляхом здійснення судового виклику. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що, по-перше, суд першої інстанції сприяв стороні обвинувачення у забезпеченні явки свідка ОСОБА_37 , який 15.11.2016 року без поважних причин не з`явився у судове засідання, шляхом винесення відповідної ухвали про привід вказаного свідка (т. 2 а.п. 93-94), по-друге, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, в порядку передбаченого ст. 363 КПК України, ніхто із учасників кримінального провадження не заявив клопотання про доповнення судового розгляду і чим (т. 2 а.п. 176).

Таким чином, доводи захисника та ОСОБА_6 про недоведеність вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, є необґрунтованими, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) , зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що ОСОБА_6 тримався під вартою після проголошення вироку до набрання ним законної сили, колегія суддів, приймаючи до уваги, що ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року діяла по 20.06.2017 року включно, зараховує строк тримання під вартою з 01.02.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без мін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 01.02.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: