Справа № 168/575/17
Провадження № 1-кп/168/64/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

секретар с/з - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 383 КК України,

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із повною середньою освітою, непрацюючої, несудимої,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона 05 червня 2017 року о 17 год. 11 хв., звернулася на лінію «102» ГУНП у Волинській області та завідомо неправдиво повідомила про те, що 04 червня 2017 року, близько 23 год. 00 год. двоє її односельчан ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_3 знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, тобто перебувала у безпорадному стані, зґвалтували її. Після цього, 05 червня 2017 року, о 18 год. 23 хв., ОСОБА_3 звернулася з письмовою заявою про вчинення даного злочину до слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області. Перед відібранням протоколу «прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується)», ОСОБА_3 роз`яснено зміст статті 383 КК України та попереджено про кримінальну відповідальність за вказаною статтею, проте остання наполягала на відібранні даної заяви, притягнення винних осіб до відповідальності, про що засвідчила своїм підписом на заяві.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, що виразилися у завідомо неправдивому повідомленні слідчому про вчинення злочину, поєднаного з обвинуваченням особи в особливо тяжкому злочині, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 383 КК України.

29 серпня 2017 року між прокурором та обвинуваченою укладено угоду про визнання обвинуваченою винуватості відповідно до вимог статті 472 КПК України.

Згідно з умовами даної угоди обвинувачена у судовому провадженні зобов`язується беззастережно в обсязі підозри визнати винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 383 КК України.

Сторони погодили, що обставинами, які пом`якшують покарання вчиненого обвинуваченою злочину, передбаченого частиною 2 статті 383 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини 2 статті 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор, обвинувачена та її захисник просили суд постановити вирок, яким затвердити угоду.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частиною 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором або підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому частиною 2 статті 383 КК України, який згідно зі статтею 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє права визначені частиною 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні обвинувачена визнала вину у вчиненні злочину, передбаченому частиною 2 статті 383 КК України, та надала згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не порушують права, свободи інших осіб та відповідають інтересам суспільства.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам закону та суті самого покарання, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом роз`яснено учасникам процесу правові наслідки затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченою про призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до частин 2 - 4 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Вирішуючи питання про застосування іспитового строку ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, щире каяття обвинуваченої, сприяння розкриттю злочину, а тому є можливим застосування до ОСОБА_3 іспитового строку.

Згідно зі статтею 76 КК України, суд вважає за необхідне покласти на засуджену такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Керуючись статтями 12, 50,60, 65, 75, 76, 383, 307 КК України, 368, 373, 374, 394, 468 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні №0000152 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 383 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами, затвердження судом угоди в у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1