Номер провадження: 11-сс/785/2098/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2017 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0004074 від 02.12.2017 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 30.01.2018 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Козацьке, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який має повну середню освіту, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного в кримінальному провадженні №0004074 від 02.12.2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0004074 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, за наступних обставин.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 01 грудня 2017 року, він, приблизно о 18 годині, будучі в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщені будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки, з приводу надання неякісних юридичних послуг чоловіком своєї доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почав випроваджувати останніх з будинку, які перебували на той час у нього в гостях. Далі в ході сварки ОСОБА_9 побіг до кімнати вітальні, де у нього зберігалась мисливська рушниця МР-153 № НОМЕР_1 (дозвіл № НОМЕР_2 виданий 16.04.2014 року, дійсний до 16.04.2017 року) та вхопивши рушницю побіг до вхідних дверей приміщення будинку, розбивши скло з шибок дверей, просунувши туди рушницю, умисно, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, з метою протиправного позбавлення життя двох осіб, направив вказану рушницю у бік ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в цей час знаходились на подвір`ї будинку вказаного домоволодіння по АДРЕСА_2 , та здійснив три постріли з неї. Однак, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які завчасно зреагували та не потрапили у траєкторію пострілу, фізичної шкоди завдано не було.

02.12.2017 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України були внесені до ЄРДР за №0004074.

02.12.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

02.12.2017 року ОСОБА_9 було затримано в порядку ст..208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

04.12.2017 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2017 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_9 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. В апеляційній скарзі захисник зазначає, що слідчий суддя не дослідив всі обставини справи та виніс ухвалу про обрання запобіжного заходу, без наявності обґрунтованості підозри та ризиків, що ОСОБА_9 може переховуватися від слідства та суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судовий розгляд апеляційної скарги підозрюваного, з урахуванням положень ч.4 ст.401 КПК України, проведено за його відсутністю, оскільки останній не заявляв суду про своє бажання прийняти участь в судовому засіданні апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; заслухавши слідчого; дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого злочину; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; також може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється та дані про особу підозрюваного, та існуючи ризики, про які зазначено в клопотанні слідчого.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному посягання на життя двох людей із застосуванням вогнепальної зброї, на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_9 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Оскільки обгрунтованність підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді тривалого строку позбавлення волі, є вагомим ризиком того, що підозрюваний, навіть незважаючи на його похилий вік, може вжити дій щодо переховування від слідства та суду, або вжити дій пов`язаних із застосуванням тиску на потерпілих та свідків, або навіть помсти, яка пов`язана з існуванням суттєвих суперечок між підозрюваним та потерпілими, які є його родичами, що і слугувало виникненню конфлікту між ними, про що повідомив сам захисник.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду на законних підставах не визначив йому розмір застави, що відповідає вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Захисником апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я, навіть з урахуванням наявності у підозрюваного хронічного захворювання. Посилання захисника на похилий вік підозрюваного, як на обставину, яка унеможливлює його перебування під вартою, є непереконливими, оскільки вік підозрюваного не завадив йому вчинити дії, які на даній стадії досудового розслідування йому інкримінуються, зокрема посягання на життя двох осіб загально небезпечним способом із застосуванням вогнепальної зброї.

Доводи захисника про невірну кваліфікацію дій підозрюваного є також непереконливими, оскільки на даній стадії досудового розслідування, в матеріалах кримінального провадження, містяться докази, які вказують на обгрунтованність попередньої кваліфікації дій підозрюваного.

При цьому, апеляційний суд констатує, що показання потерпілих та протоколи слідчих дій, які містяться в матеріалах справи, вказують на обґрунтованість підозри висунутої на даній стадії досудового розслідування, та не можуть бути безперечним доказом винуватості або невинуватості особи, а тим більше підставою для категоричного висновку про необґрунтованість оголошеної на даній стадії досудового розслідування підозри.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі по даному кримінальному провадженню підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України. Така оцінка може бути зроблена тільки по завершенню досудового розслідування, за результатами якого, у відповідності до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, компетентним органом може бути прийняте процесуальне рішення (складено обвинувальний акт), яким ОСОБА_9 , може бути висунуте обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Тільки після завершення досудового розслідування, у разі пред`явлення обвинувачення ОСОБА_9 та існування правових підстав для передачі обвинувального акту до суду, за результатами судового розгляду може бути дана оцінка всім доказам по справі в їх сукупності та прийняте рішення щодо винуватості або невинуватості останнього.

Апеляційний суд звертає увагу, що доводи захисника щодо невірного встановлення обставин кримінального правопорушення слідчим та прокурором, є непереконливими, оскільки посилаючись на не встановлення об`єктивної картини вчиненого злочину, його причин та перебігу подій, захисник не дав раціонального пояснення тому факту, чому на протязі майже місяця проведення розслідування стороною захисту не було ініційовано перед слідчим та прокурором проведення перехресних допитів між підозрюваним та потерпілими, або слідчого експерименту, з метою встановити протиріччя в їх первинних показах.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування, підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Більш того, доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаному із замахом на вбивство двох осіб, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи захисника про недотримання належного правової процедури вручення підозри ОСОБА_9 , з посиланням на те, що в повідомленні про підозру, незважаючи на обізнаність слідчого та прокурора про повні анкетні данні підозрюваного, нібито невірно вказане його по батькові, а саме « ОСОБА_12 » замість « ОСОБА_13 » (відповідно до незавіреної світлокопії паспорту наданого захисником), а тому підозра висунута не тій особі, що унеможливлює обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу, є безпідставними з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що під час вручення повідомлення про підозру та під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 в районному суді, що відбувалося в присутності підозрюваного та його захисника, а ні підозрюваний, а ні захисник не зверта ли на ці обставини уваги та погодилися з тим, що підозра та запобіжний захід обиралися саме відносно ОСОБА_9 .

При цьому, з урахуванням того, що в судовому засіданні апеляційного суду захисником була надана лише незавірена світлокопія паспорту підозрюваного, в якій його по батькові зазначено як « ОСОБА_13 », даний факт позбавляє апеляційний суд прийняти остаточне рішення щодо вірних анкетних даних підозрюваного, і ці обставини повинні бути встановлені під час досудового розслідування слідчим та прокурором, шляхом уточнення анкетних даних підозрюваного.

Разом з цим, допущене слідчим та прокурором неналежне виконання своїх обов`язків щодо не витребування та не долучення до матеріалів кримінального на протязі тривалого часу, а саме з 01 грудня 2017 року до дня розгляду справи апеляційним судом провадження, документів які б з достатньою повнотою засвідчували особу підозрюваного, на переконання апеляційного суду є неприпустимим, а тому ці обставини колегія суддів вважає за необхідне довести до відома керівництва ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської області, для належного реагування, оскільки таке відношення слідчого та прокурора до розслідування справи, яка набула великого резонансу в суспільстві, не можна визнавати належним та допустимим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2017 року, якою в кримінальному провадженні №0004074 від 02.12.2017 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Повідомити начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області та прокурора Одеської області про неналежне виконання своїх обов`язків слідчого та прокурора-процесуального керівника в даному кримінальному провадженні, які були встановлені під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, для належного реагування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4