АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005908, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 21 травня 2017 року.
До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року) ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 травня 2017 року по 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 186 КК України.
Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

21 травня 2017 року, близько о 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , спілкувався із знайомим ОСОБА_7 , у якого в руках знаходилась джинсова куртка, яка належить ОСОБА_8 , та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J1», який потерпілий декілька раз передавав ОСОБА_6 для здійснення дзвінка. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного майна, належного ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , скориставшись темним часом доби, а також відсутністю свідків та очевидців, переслідуючи корисливі мотиви, наблизився до потерпілого ОСОБА_7 впритул та, знаходячись навпроти потерпілого, правою рукою шляхом ривку вихопив джинсову куртку, вартість якої складає 146 грн. 67 коп., в кишені якої знаходились грошові кошти в сумі 30 грн., які належать ОСОБА_8 , та з лівої руки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Samsung Galaxv Jl», варість якого складає 1695 грн., з картою пам`яті micro SD «Kingston» (1 GB), вартість якої складає 36 грн. 67 коп.

Таким чином ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1731 грн. 67 коп. та потерпілій ОСОБА_9 на суму 176 грн. 67 коп., а на загальну суму 1908 грн. 34 коп.,після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник в невідомому напрмяку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, просив вирок змінити у частині зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, та зарахувати йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року) строк попереднього ув`язнення з 21 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили.
У судовому засіданні під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 уточнив апеляційну скаргу та просив у порядку ст. 5 КК України зарахувати йому у строк покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання по день набрання вироком законної сили, посилаючись на те, що суд першої інстанції помилково зарахував йому строк попереднього ув`язнення з моменту затримання по 21 червня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, щодо них відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій обвинуваченим, не заперечуються.

При цьому судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правову кваліфікацію діяння, вчиненого останнім за ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер діяння, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, не одружений, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і правильно призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі у мінімальних межах, передбачених санкцією вказаної статі.

При вирішенні у відповідності до абзацу 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України питання про зарахування ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано зарахував обвинуваченому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року) у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання - 21 травня 2017 року по 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі стосовно наявності підстав для зміни вироку та зарахування йому на підставі ст. 5 КК України, ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року) у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, з моменту затримання по день набрання вироком законної сили, є необґрунтованими.
Так, у зв`язку з вступом в законну силу 24 грудня 2015 року Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, згідно абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення»№ 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 статті 72 КК України викладено в такій редакції: "попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Згідно частин 1, 4 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування №0005908, обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, у період з 21 травня 2017 року по 23 травня 2017 року.
На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2017 року.
Таким чином, у період дії ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, та втратив чинність 21 червня 2017 р., до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано попереднє ув`язнення з 21 травня 2017 року.

Отже, судом першої інстанції ОСОБА_6 обгрунтовано зараховано на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року) у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з моменту затримання - 21 травня 2017 року до моменту втрати чинності вищевказаної редакції ч. 5 ст. 72 КК України, тобто до 21 червня 2017 року, та підстави для зміни вироку суду першої інстанції у цій частині відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ ____________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3