Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1329/17
провадження № 1-кп/368/110/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2017 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000450 від 19.08.2017 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорна Тиса Рахівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення - прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4
- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 приблизно в 2015 році, точну дату під час досудового розслідування не установлено, придбав у невстановленої під час досудового розслідування особи стартовий пістолет марки «Stalker» моделі «914-S», № НОМЕР_1 , який не являвся вогнепальною зброєю.
Взимку 2016 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: в будинку АДРЕСА_1 з метою виготовлення з придбаного пістолету вогнепальної зброї із використанням побутових ручних інструментів, а саме: тисків, болгарки та електричної дрелі, умисно, незаконно вніс саморобні незворотні зміни в конструкцію пістолету у вигляді видавлення захисних елементів з каналу ствола та фіксування різьбової заглушки, виготовивши таким чином вогнепальну зброю.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному виготовленні вогнепальної зброї, ОСОБА_3 порушив вимоги п. 11 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 р., відповідно до якого виробництво вогнепальної зброї підлягає ліцензуванню.
18 серпня 2017 року працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у ОСОБА_3 виявлено та вилучено пістолет «Stalker» моделі «914-S», № НОМЕР_1 , з внесеними до нього конструктивними змінами, внаслідок яких цей предмет перетворився на вогнепальну зброю.
Згідно з висновком експерта № 8-5/1317 від 18.09.2017 р., складеним за результатами проведення судово-балістичної експертизи, установлено, що наданий на дослідження пістолет № НОМЕР_1 виготовлений промисловим способом (Туреччина), в конструкцію якого внесені незворотні зміни саморобним способом, а саме: видавлено захисні елементи з каналу ствола та фіксування різьбової заглушки.
Наданий на дослідження пістолет № НОМЕР_1 є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом «Stalker» моделі «914-S», № НОМЕР_1 калібру 9 мм P.A.
Наданий на дослідження пістолет № НОМЕР_1 придатний для неодноразового проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумового патрону калібру 9 м.м. P.A. та снаряду діаметром 8 мм сферичної форми з м`якого металу, що не притягується магнітом.
Окрім того, ОСОБА_3 діючи умисно, з метою особистого подальшого використання, утримуючи при собі заборонений у обігу, без передбаченого законом дозволу, пістолет марки «Stalker» моделі «914-S», № НОМЕР_1 , який зазнав переробки в один із днів зими 2016 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено та вже являвся вогнепальною зброєю, залишив його на території домогосподарства, де він проживає, а саме: у будинку АДРЕСА_1 , та почав його незаконно зберігати.
В подальшому ОСОБА_3 , утримуючи при собі заборонений у обігу пістолет марки «Stalker» моделі «914-S», № НОМЕР_1 , періодично клав його до кишені наплічної сумки, яку він носив поверх одягу, та здійснював його незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, носіння.
18 серпня 2017 р. працівниками Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у ОСОБА_3 виявлено та вилучено пістолет «Stalker» моделі «914-S», № НОМЕР_1 , з внесеними до нього конструктивними змінами, внаслідок яких цей предмет перетворився на вогнепальну зброю.
Згідно з висновком експерта № 8-5/1317 від 18.09.2017 р., складеним за результатами проведення судово-балістичної експертизи, установлено, що наданий на дослідження пістолет № НОМЕР_1 виготовлений промисловим способом (Туреччина), в конструкцію якого внесені незворотні зміни саморобним способом, а саме видавлено захисні елементи з каналу ствола та фіксування різьбової заглушки.
Наданий на дослідження пістолет № НОМЕР_1 є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом «Stalker» моделі «914-S», № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А.
Наданий на дослідження пістолет № НОМЕР_1 придатний для неодноразового проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумового патрону калібру 9 м.м. Р.А, та снаряду діаметром 8 мм сферичної форми з м`якого металу, що не притягується магнітом.
Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 порушив вимоги п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав та території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 та п. п. 2, 9, 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він купив пістолет, щоб відлякувати лисиць та собак, оскільки проживає недалеко кладовища. Даний пістолет був стартовий. Проте, після того, як він був декілька раз використаний, то з нього випали деякі деталі і він вирішив його переробити. Носив він його із собою, оскільки часто повертався із роботи пізно. Пістолет віддав працівникам поліції сам. Кається. Свою вину визнає повністю та обіцяє, що таке більше не повториться.
Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому злочинів, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України, підтверджується також матеріалами, зібраними під час досудового розслідування справи, які не були об`єктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені ним злочинів, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України (в редакції 2001 року) та щиро покаявся, що підтвердив це і у судовому засіданні.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , яке містить склад злочинів, передбачених ст. ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України (в редакції 2001 року), а саме: як незаконне виготовлення вогнепальної зброї та носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, обвинувачений винний у вчиненні даних злочинів та підлягає покаранню.
Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2006 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чорна Тиса Рахівського району Закарпатської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.
Згідно характеристики № 197 від 22.08.2017 року, виданою виконавчим комітетом Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області на гр.. ОСОБА_3 , який проживає постійно на території Шубівської сільської ради за адресою: село Шубівка, вул. Садова, 23 а Кагарлицького району. Працює охоронником в м. Києві. За період проживання проявив себе з позитивної сторони. До недавнього випадку скарг на ОСОБА_3 від громади та дружини не надходило. Проживає в громадському шлюбі, має двох неповнолітніх дітей. Займається вихованням дітей, допомагає по господарству. Має хист по ремонту техніки, електротехніки. Доброзичливий, до старших ввічливий, по характеру спокійний, врівноважений.
Згідно вимоги про судимість № 4477/109/1009/02-17 від 21.08.2017 р. станом на 04.09.2017 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше не судимий.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 519 обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 268 обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.
Так, санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а санкція ч. 1 ст. 263-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочини, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 , є тяжкими злочинами.
При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, що він є особою раніше не судимою, позитивно характеризується за місцем проживання, покаявся у вчиненому, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також враховуючи висновок досудової доповіді, згідно якого виправлення ОСОБА_3 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. При цьому суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, і тому, суд приходить до висновку про доцільність обрати останньому покарання в межах санкції статей ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 КК України, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому суд вважає за необхідне ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Обраний під час досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід залишити до вступу вироку в законну силу.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.263 КК України та ч. 1 ст. 263-1 КК України, і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.263-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та за ч.1 ст.263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації (органи кримінально-виконавчої інспекції) за місцем його проживання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази по кримінальному провадженню: предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет, який поміщено до спеціального пакету «Експертна служба» № 04729348, який передано на зберігання в кімнату речових доказів Кагарлицького ВП, - знищити.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судово балістичної експертизи в сумі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1