Справа № 460/105/15-к
Провадження №1-кп/460/511/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001145 від 17.08.2014 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рогізно Яворівського району Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо освітою, не одруженого, не працюючого, згідно ст.89 КК україни раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187, ч.2 ст.289 КК України
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 17 серпня 2014 року, приблизно о 07 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні готелю «Ватра», що в м. Новояворівську по вул. Львівська, 6 Яворівського району Львівської області, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, наніс громадянину Республіки Польща ОСОБА_6 удар пляшкою та декілька ударів ногами по голові, чим заподіяв йому множинні забійні рани голови та обличчя, синці на повіках обох очей та спинки носа, вогнищевий крововилив в білкову оболонку лівого ока, множинні садна на обличчі, крововилив та садно в слизовій оболонці нижньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №231/2014 від 19.08.2014 року кваліфікуються, як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Після цього, ОСОБА_4 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , який на той час перебував у непритомному стані, зняв із його безіменного пальця правої руки та викрав золоту обручку вартістю 2000 польських злотих, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 17.08.2014 становить 8405 гривень. Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством,небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.187КК України.

В подальшому після вчинення розбійного нападу на громадянина Республіки Польща ОСОБА_6 , ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння приблизно о 07 год. 05 хв. цього ж дня, побачивши на підлозі кімнати №1 готелю «Ватра», що знаходиться за вищевказаною адресою ключі від автомобіля які належать ОСОБА_6 що випали в останнього з кишені під час розбійного нападу, керуючись виниклим в цей момент умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом, підняв ключі від автомобіля, вийшов із приміщення зазначеного готелю та знаходячись на прилеглій автостоянці, підійшов до автомобіля потерпілого марки "Фольцваген Гольф 2" із державним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , та не зважаючи на зауваження сторонніх осіб, за допомогою ключів, відчинив дверку автомобіля, привівши в дію двигун внутрішнього згоряння та виїхав за межі автостоянки. Своїми незаконними діями ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме, автомобілем марки "Фольцваген Гольф 2" із державним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 вартістю 4000 польських злотих, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 16810 гривень, який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.
Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.
29.09.2015 року Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року скасований в частині визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125, ч.1 ст.185 КК України.
12.05.2016 року Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року скасований та направлений на новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
22.09.2016 року Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області вирок Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року скасований і направлений на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, за обставин викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, підтвердив факт вчинення ним нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. Просить суворо не карати не позбавляти його волі, оскільки в потерпілого попросив вибачення, відшкодував завдану шкоду, потерпілий жодних притензій до нього не має.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 обставини випкладені в обвинувальному акті підтвердив. Просить суворо не карати обвинуваченого, оскільки жодних притензій до нього не має. Обвинувачений попросив у нього пробачення за вчинене та відшкодував спричинену шкоду. Просить врахувати його молодий вік, щире каяття, та обрати більш мяке покарання що не пов`язане з позбавленням волі.

Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З урахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого за участю перекладача, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, доведена повністю а його дії за ч.1 ст.187, ч.2 ст.289 КК України кваліфіковано вірно.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, повне та добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, .
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, є кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, визнана органом досудового розслідування обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме вчинення кримінального правопорушення повторно, судом не приймається, оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою інкримінованого злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених за ч.1 ст.187, ч.2 ст.289 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
При обранні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справидливості, обгрунтованості, та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем свого проживання, обставини, що пом"якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, повне та добровільне відшкодування заподіяної потерпілому майнової шкоди, думку потерпілого, слід прийти до висновкущо обвинувачений має здатність виправитись та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування покарання. З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, встановивши тривалість іспитового строку та покладення на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави понесених витрат за проведення експертиз по кримінальному провадженні під час досудового розслідування.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:
- за ч.1 ст.187 КК України у виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України у виді 05/п`ять/ років позбавлення волі, без конфіскації особисто належного майна.
Згідно з ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити за сукупністю злочинів покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді 05/п`ять/ років позбавлення волі, без конфіскації особисто належного майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов"язки: а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 6 942 грн. 18 коп. понесених витрат за проведення експертиз №100 від 03.09.2014 року, №9/385 від 17.11.2014 року та №10/448 від 17.11.2014 року.
Речові докази у справі, а саме, обручку та автомобіля марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які відповідно до постанов заступника начальника СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 17.10.2014 року та 10.11.2014 року, повернуто потерпілому ОСОБА_7 , після набрання вироку законної сили, залишити у його власності.
Речові докази по справі у вигляді, матерчатої наволочки із подушки, матерчату простинь синього кольору, які відповідно до постанови заступника начальника СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 20.11.2014 року, зберігаються в сховищі речових доказів Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, після набрання вироку законної сили, повернути уповноваженому представнику готелю «Ватра».
Речовий доказ по справі у вигляді мобільного телефону марки «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_2 , який відповідно до постанови заступника начальника СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 20.11.2014 року, зберігається в сховищі речових доказів Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, після набрання вироку законної сили, повернути ОСОБА_4 .
Пляшки з-під горілки «Львівська», недопалки сигарет, марлеві тампони, одяг потерпілого ОСОБА_6 , які відповідно до постанови заступника начальника СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 20.11.2014 року зберігається в сховищі речових доказів Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, після набрання вироку законної сили, знищити у передбаченому порядку.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1