Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1421/17
Провадження № 1-кп/280/89/18
ВИРОК
Іменем України
22 березня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000660 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Великі Кошарища Коростишівського району Житомирської області, освіта середня-спеціальна, пенсіонера, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2017 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 прийшов до подвір`я будинку своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою продажу грибів.

В же день цей та час, в цьому ж місці між потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проте не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, схопив обома руками ОСОБА_6 за верхній одяг в області ребер з лівого та правого боків, після чого щосили відштовхнув від себе. Від отриманого удару потерпіла ОСОБА_6 впала на землю.

У результаті своїх неправомірних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді відривного перелому ліктьового відростку лівого ліктьового суглобу, яке відповідно до висновку експерта № 2139 від 04.10.2017 р. відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та пояснив, що дійсно 13.09.2017 р. при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд не позбавляти його волі.

У звязку із смертю потерпілої ОСОБА_6 , на підставі заяви ОСОБА_7 , останнього було залучено по справі в якості потерпілого на підставі ч.6 ст.55 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність.

Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілого з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачені, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ним фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Проаналізувавши та оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 в необережному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження з тривалим розладом здоров`я та кваліфікує його дії за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7(Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.), (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) Про практику призначення судами кримінального покарання (далі «Пленум» у всіх відмінках), суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Пункт 2 Постанови Пленуму визначено, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Пункт 3 зазначеної Постанови пленуму встановлено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1