Справа № 209/563/18
Провадження № 1-кп/209/212/18
ВИРОК
Іменем України

25 квітня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000190 відносно обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, військовозобов`язаний, не працює, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Згідно виконавчого листа № 2-1237/4445/2012 рік від 30 жовтня 2012 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинен платити аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 травня 2012 року, до повноліття дітей, на користь матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Але ОСОБА_5 , який раніше був засудженим за злісне ухилення від сплати установлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), відповідних висновків для себе не зробив і знову вчинив аналогічний злочин. ОСОБА_5 , являючись фізично здоровим та маючи можливість виконувати рішення суду, ніде не працював, аліменти на утримання неповнолітнього сина не виплачував і таким чином злісно ухиляється від сплати аліментів.

ОСОБА_5 неодноразово викликався до державного виконавця та був попереджений ВДВС Дніпровського району Дніпродзержинського МУЮ про необхідність виплачувати аліменти, але заборгованість по аліментам до теперішнього часу не погасив.

Таким чином, ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 13 квітня 2015 року по листопад 2015 року включно, з липня 2016 року по січень 2017 року включно, протягом яких був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, допустивши заборгованість з виплати аліментів за вказаний період на суму 10082,22 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та надав показання про те, що з 1996 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_10 . У 2008 чи у 2010 році шлюб між ними було розірвано. У 2012 році рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Дочка досягла повноліття і на неї аліменти не стягуються, а на сина ще стягуються. 08 червня 2015 року він був засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України. З квітня 2015 року по листопад 2015 року, а також з липня 2016 року по січень 2017 року він не працював та не сплачував аліменти. До служби зайнятості він не звертався. Коли він працював з лютого 2017 року по грудень 2017 року, то сплачував аліменти. Потерпіла вимагала він нього сплати аліментів та конфліктувала. Син з 2010 року проживає у матері потерпілої, а з липня 2017 року до початку грудня 2017 року мешкав разом з ним Потерпіла уклала повторний шлюб у березні 2017 року. Він щиро розкаюється у скоєному.

За клопотанням прокурора, зі згоди обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 , на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та потерпіла зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам його скоєння, викладеним у обвинувальному акті, суд вважає доведеним, що він скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Діяння ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який згідно матеріалів справи та досудової доповіді органу пробації, в силу ст. 89 КК України не має судимості, офіційно не працює, задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття ОСОБА_5 , сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також думку потерпілої ОСОБА_4 , яка не бажає призначення ОСОБА_5 реального покарання, а лише бажає, щоб він платив аліменти і погасив наявну заборгованість.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення інших злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Враховуючи обставини і тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, суд вважає можливим, згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно надати прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1 .