УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши за участю представника скаржника у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу КП «Парковка та реклама» на бездіяльність начальника слідчого управління ФР ГУДФС у Дніпропетровській області, та прокурора відділу процесуального керівництва у КПСР прокуратури Дніпропетровської області,
ВСТАНОВИВ:
19 грудня 2017 року КП «Парковка та реклама» звернулось до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить зобов`язати начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 або іншу уповноважену особу, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000722 від 22 серпня 2016 року та прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 або іншого прокурора групи прокурорів, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000722 від 22 серпня 2016 року повернути комунальному підприємству «Парковка та реклама» майно і документи, вилучені згідно протоколу обшуку від 02.03.2017 року, під час обшуку проведеного 02 березня 2017 року за адресою: майдан Праці,1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 17.02.2017 року по справі №201/1205/17 в рамках кримінального провадження № 0000722 від 22 серпня 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на те, що 02 березня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 17 лютого 2017 року по справі № 202/1205/17 постановленої за клопотанням старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000722 від 22 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України, що знаходиться в провадженні слідчого управління ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області, було проведено обшук за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, майдан Праці, 1, де фактично розташовані офісні приміщення комунального підприємства «Парковка та реклама».

В ході проведення обшуку було вилучено майно, яке зазначено в реєстрі та реєстрі опису документів до протоколу обшуку від 02.03.2017 року.

Вилучення зазначеного майна призвело до неможливості здійснення підприємництвом нормальної господарської діяльності, неможливості вчасного формування та подання податкової звітності, що кожного дня спричиняє фінансові збитки (необхідність оренди техніки або закупівлі нової).

Окрім того, скаржник зазначає у своїй скарзі, що ухвалою не надано дозвіл на вилучення системних блоків, ноутбуків та блоків живлення, а вилучені документи стосуються виключно господарської діяльності підприємства, а саме виконання укладених міською радою договорів оренди комунального майна (перевірка цільового використання, щомісячне виставлення рахунків, контроль надходжень, стягнення боргів).

13 листопада 2017 року КП «Парковка та реклама» звернулось до начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області та прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області з клопотаннями про повернення тимчасово вилученого майна (копії з відміткою про отримання 13 листопада 2017 року), проте будь-якої відповіді про результати розгляду клопотання та прийняті рішення підприємством не отримано. Будь-яких законних підстав для подальшого утримання вилученого майна у слідчого немає, тому скаржник просив повернути вилучене майно.

Представник скаржника ОСОБА_7 в судовому засіданні подану скаргу підтримала у повному обсязі та просила суд її задовольнити згідно обґрунтування, викладеного в скарзі та доказів, наявних в матеріалах справи.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 березня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року по справі №202/1205/17 постановленої за клопотанням старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000722 від 22 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України, що знаходиться у провадженні слідчого управління ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично розташовані офісні приміщення комунального підприємства «Парковка та реклама».

В ході проведення обшуку було вилучено, в тому числі, наступне майно комунального підприємства «Парковка та реклама»:

1). Системний блок чорного кольору «Logic power» з інвентарним номером 104.8.0101;

2). Системний блок чорного кольору з інвентарним номером 104.8.0026;

3). Системний блок чорного кольору «Zalmai» з інвентарним номером 104.8.0100;

4). Ноутбук марки ASUS модель X302UA з інвентарним номером 104.8.0114;

5). Блок живлення ASUS чорного кольору від ноутбука модель X302UA;

6). Ноутбук живлення ASER з інвентаризаційним номером 104.8.0099;

7). Блок живлення модель № 0335А1965;

8). CD-RW у кількості 5 шт.;

9). Флеш накопичувач чорного кольору «Smartbuy» 32GB;

10). Документацію (накази, посадові інструкції, договори, акти тощо) зазначені в реєстрі та реєстрі опису документів до протоколу обшуку від 02.03.2017 року.

Вилучення зазначеного майна призвело до неможливості здійснення підприємництвом нормальної господарської діяльності, неможливості вчасного формування та подання податкової звітності, що кожного дня спричиняє фінансові збитки (необхідність оренди техніки або закупівлі нової).

Окрім того, скаржник зазначає у своїй скарзі, що ухвалою не надано дозвіл на вилучення системних блоків, ноутбуків та блоків живлення, а вилучені документи стосуються виключно господарської діяльності підприємства, а саме виконання укладених міською радою договорів оренди комунального майна (перевірка цільового використання, щомісячне виставлення рахунків, контроль надходжень, стягнення боргів).

13 листопада 2017 року КП «Парковка та реклама» звернулось до начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області та прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області з клопотаннями про повернення тимчасово вилученого майна (копії з відміткою про отримання 13 листопада 2017 року), проте будь-якої відповіді про результати розгляду клопотання та прийняті рішення підприємством не отримано.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься мотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Враховуючи отримання клопотання про повернення тимчасово вилученого майна 13 листопада 2017 року начальник СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області та прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області повинні були розглянути його до 15 листопада 2017 року (включно), а вже з 16 листопада 2017 року наступила бездіяльність, яка є предметом цієї скарги, а отже КП «Парковка та реклама» має право її оскаржити до 25 листопада 2017 року.

Частиною першою статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення, або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підстави та порядок здійснення стороною обвинувачення своїх повноважень, пов`язаних із вилученням під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження документів, речей, електронних інформаційних систем або їх частин та іншого майна, а також його правомірним утриманням для встановлення обставин кримінального провадження регламентується вимогами ст. ст. 167-169, 170-174, 234-236 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Крім цього, частиною другою статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. В той же час, абзац другий цієї частини статті в імперативному порядку дозволяє тимчасово вилучити електронні інформаційні системи або їх частини, мобільні термінали систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном, яке на підставі ст. 169 КПК України повертається особі у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволені клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Положенням абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України закріплено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, з урахуванням підстав для проведення обшуку та його мети, визначених у положенні ст. 234 КПК України, майно, речі та документи, на відшукання яких надається дозвіл в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, повинні прямо відноситися до обставин кримінального провадження № 0000722 від 22 серпня 2016 року та містити інформацію, яка може бути використана для підтвердження вчинення кримінального правопорушення, в той же час, як з протоколу обшуку, прокурором під час обшуку за місцем фактичного розташування КП «Парковка та реклама» вилучені майно та документи на відшкодування та вилучення яких не надавався прямий дозвіл ухвалою слідчого судді, відсутні будь-які підстави, які б свідчили про їх зв`язок з обставинами даного кримінального провадження, встановленими під час досудового розслідування або їх значення для розкриття кримінального правопорушення щодо якого воно здійснюється , а отже, таке майно підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна та за відсутності його арешту у відповідності до вищевикладених вимог кримінального процесуального закону, таке майно підлягає поверненню його володільцю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (тимчасовий доступ до речей і документів), ст. 170-174 (арешт майна) цього Кодексу, положення якої повністю кореспондується з положенням ст. 170 КПК України, у якій зазначено, що арешт застосовуються з метою забезпечення збереження майна, яке є речовим доказом злочину, а отже, визнання посадовою особою органу досудового розслідування певного майна речовим доказом без його арешту, не надає права позбавляти власника або володільця права користуватися, розпоряджатися або володіти зазначеним майном.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007р. у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Даний тип майна (щодо якого в ухвалі не надано прямого дозволу на відшукання) відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вважається тимчасово вилученим майном. Тимчасово вилучене майно протягом короткого проміжку часу повинно бути, або арештоване судом (слідчим суддею), або повернуто володільцю (ст. 171 КПК України). Якщо зазначені вимоги закону не виконані і таке майно не повернуто, його володілець згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України має право оскаржити в судовому порядку бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Виходячи з принципів, закріплених у п. 3 ст. 169, ч. 1 ст. 100 КПК України щодо повернення вилучених речей як таких, що не арештовані, суд приходить до висновку про те, що вилучені речі слід повернути їх власнику.

Оскільки всупереч вимогам закону слідчим не було повернуто власнику спірне майно, то його бездіяльність в цій частині підлягає визнанню протиправною.

Враховуючи викладене, зважаючи на наведені обставини та вимоги кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Визнати бездіяльність посадових осіб слідчого управління ФР ГУДФС у Дніпропетровській області, та прокуратури Дніпропетровської області в частині неповернення майна КП «Парковка та реклама» протиправною.

Зобов`язати посадових осіб слідчого управління ФР ГУДФС у Дніпропетровській області та посадових осіб Прокуратури Дніпропетровської області в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000722 від 22.08.2016 року повернути КП «Парковка та реклама» майно та документи вилучені під час обшуку проведеного 02.03.2017 року за адресою : Майдан Праці, 1, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1