АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000548 від 14 травня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Млини, Борзнянського району, Чернігівської області, зареєстрованого за адреcою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 05 січня 2018 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного основного покарання з випробуванням строком на три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та додаткового у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення авто технічних експертиз в розмірі 2670,84 грн.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 92 796 грн. 78 коп.

На вказаний вирок суду представник потерпілого ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду в частині задоволення позовних вимог та стягнути з ОСОБА_5 користь ОСОБА_6 1 649 536 грн. (один мільйон шістсот сорок дев`ять ти п`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди. В решті вирок суду залишити без змін.
Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_5 та призначене йому покарання вважає, що при ухваленні вироку суд прийшов до помилкового висновку, що 250 000,00 грн. достатня сума грошей для відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 .
На теперішній час ОСОБА_6 є інвалідом другої групи, стан його здоров`я погіршується, лікарі прогнозують епілептичні приступи. Крім того, він не має можливості виконувати звичну роботу, навчатися в аспірантурі та займатися науковою діяльністю, оскільки втратив пам`ять, переніс операції на головному мозку, вимушений проходити реабілітаційні заходи, що потребують значних психологічних зусиль та матеріальних затрат. Звичний спосіб життя ОСОБА_6 порушено, він потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки часто втрачає свідомість. Порушено і його звичайне спілкування зі студентською спільнотою, друзями, коханою дівчиною, що призводить до нестерпних його страждань.
Враховуючи доведеність підстав заявленого позову - заподіяння ОСОБА_5 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що спричинили тривалий розлад здоров`я, доведеність вини водія і спричинення його протиправними діями моральних страждань, вважає, що завдана ОСОБА_6 моральна шкода підлягає до відшкодування у повному обсязі.
Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Як установлено судом, ОСОБА_5 13 травня 2017 року близько 23 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Деу-Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Мельникова в м. Києві, зі сторони вул. Довнар-Запольського в напрямку станції метро Лук`янівська. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля будівлі № 4 по вул. Мельникова в м.Києві, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху, допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_9 , не обрав безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра», які інформували її про наявність цього переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого біля будівлі № 4 по вул. Мельникова в м. Києві, скоїв наїзд на потерпілого.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя).
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, у зв`язку з чим, колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності потерпілого.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника потерпілого захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за обставин, викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювалися, щодо них відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувалися, і вони в апеляційній скарзі, поданій представником потерпілого, не заперечуються.

При цьому судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_5 , правову кваліфікацію діянь, вчинених останнім за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції обгрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання, визнання вини та щире каяття. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, виявив критичну оцінку своєї протиправної поведінки і щирий її осуд, під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції підтвердив визнання ним провини, виявив жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Даних про наявність обставин, які обтяжують покарання, матеріали кримінального провадження не містять.

Призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Водночас доводи апеляційної скарги представника потерпілого про допущення порушень при вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди заслуговують на увагу.

Згідно із ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому( ч.1 ст. 129 КПК України).

При вирішенні цивільного позову суд повинен керуватися нормами ст.ст. 127-130 КПК України та цивільного законодавства, зокрема, ст. 23, 1166-1168 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті, у т.ч. якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як визначено у ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги представника потерпілого захисника ОСОБА_7 , стягнувши в користь ОСОБА_5 92 796 грн. 78 коп. матеріальної шкоди, що представником потерпілого не оспорюється, та 250 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Разом із тим, враховуючи наведені положення закону щодо врахування обставин для визначення розміру моральної шкоди, колегія суддів уважає, що стягнутий судом розмір моральної шкоди не відповідає характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, що поніс та продовжує відчувати потерпілий ОСОБА_6 , а також вимушених змін, що сталися у його житті.

Зокрема, як зазначив представник потерпілого, внаслідок отриманих травм ОСОБА_6 позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, яке у нього було до дорожньо-транспортної пригоди, навчатися в аспірантурі та займатися науковою діяльністю, оскільки втратив пам`ять, переніс операцію на головному мозку, вимушений проходити реабілітаційні заходи, що потребує значних матеріальних затрат та психологічних зусиль. Звичний спосіб життя ОСОБА_6 порушено, він потребує сторонньої допомоги, оскільки часто втрачає свідомість, порушилося спілкування із друзями, студентами, близькими людьми, що призводить до нестерпних його страждань.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи докази (копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення № 10675, довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 24 листопада 2017 року, індивідуальної програми реабілітації інваліда №1402, листа комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» м. Вінниця) щодо перебування потерпілого на лікуванні, його реабілітацію, визнання його інвалідом ІІ групи, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий та вимушені зміни в його житті, внаслідок ушкодження здоров`я, колегія суддів уважає за необхідне визначити розмір завданої ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 1 300 000 грн., що буде співмірним із заподіяною йому шкодою, а також враховано принцип розумності та справедливості.
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції зміні у частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, та є підставою для призначення нового розгляду судом першої інстанції, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 468, 474КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 05 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 змінити в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1 300 000 (один мільйон триста тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3