АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1993/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню №0004549 від 23.11.2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрано йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонено підозрюваному залишати житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судці, суду - в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, строком на 2 місяці, тобто до 23 січня 2018 року, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судці, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; 4) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 21-00 год. до 07-00 год. наступного дня; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направлено для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного через слідчого СВ Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 .

Встановлено строк дії ухвали до 23 січня 2018 року.

В порядку ст. 206 КПК України доручено прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, здійснити перевірку заяви ОСОБА_7 щодо застосування до нього незаконних методів, а саме щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження та тиску з боку оперуповноважених співробітників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Як зазначено в ухвалі, 24.11.2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Новобоварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 юристом 1 класу ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В провадженні СВ Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0004549 від 23.11.2017 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (а.с. 6).

В клопотанні слідчий вказав, що ОСОБА_7 , 23.11.2017 року приблизно о 09.00 годині знаходячись поблизу будинку за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 277, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також що діє відкрито по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у затисненні шиї лівою рукою та нанесенні удару кулаком правої руки в обличчя, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Леново» модель «А2010» у корпусі білого кольору, що належить ОСОБА_11 , вартістю 1200 гривень із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна», що не представляє для потерпілого матеріальної цінності.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на умисний, корисливий, тяжкий злочин, в якому підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5, ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення (а.с. 1-5).

23.11.2017 року о 11-00 год. ОСОБА_12 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.11.2017 року ОСОБА_12 згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку що обрання такого запобіжного заходу є недоцільним з тих підстав, що заявлені ризики, містять лише формальні посилання на обставини наведені у ст. 177 КПК України, є не доведеними та не виправдовують тримання особи під вартою.

Разом з тим, слідчим суддею враховано, що слідчі дії в зазначеному кримінальному проваджені не завершені.

Однак, є інші (менш суворіші) запобіжні заходи ст. 176 КПК України, які зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (а.с. 32-39).

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління ДПС України в Харківській області № 27, без визначення розміру застави.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала винесена з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, які не були підтверджені доказами.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляції, думку підозрюваного, який заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу в цілому відповідає вимогам п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя по суті вказав, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу встановлено наявність обставин, визначених п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України.

Судова колегія вважає що прокурором було доведено наявність ризику передбаченого п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не були доведені обставини передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України.

Не зміг їх довести прокурор і при апеляційному розгляді.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 176, ст.181 та ч.4 ст.194 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме заборонено підозрюваному залишати житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судці, суду - в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, строком на 2 місяці, тобто до 23 січня 2018 року, в межах строку досудового розслідування.

Крім того, слідчим суддею виконано вимоги ч.1 та 5 ст.194 КПК України.

Доводи прокурора в апеляції належним чином необґрунтовані, так як фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, вірності кваліфікації, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Слідчим суддею виконано вимоги ст. 206 КПК України і в частині виконання цих вимог ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Не визнання пред`явленої підозри чи вини, є позицією захисту ОСОБА_7 на яку він має право і не може ставитись йому в обґрунтування наявності ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.

У випадку недотримання ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді від 24.11.2017 року то судова колегія зазначає що прокурор не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді в порядку визначеному КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2017 року, щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: