Провадження № 1-кп/127/1751/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 у м. Вінниці кримінальне провадження № 0003620, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.11.2017 року, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
08.07.2008 року Замостяиським районним судом м. Вінниці за ч. 4 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на З роки;
18.07.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт (відбуто), 17.11.2014 року знятий з обліку,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 24.10.2017 року о 20:10 год., перебуваючи в АДРЕСА_2 , в ході суперечки з ОСОБА_6 , яка виникла на ґрунті особистої неприязні, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар лівою рукою в область обличчя з правого боку ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_5 , взявши обома руками ОСОБА_6 за плечі, штовхнув останню на землю, вкриту бетонними плитами, внаслідок чого остання впала. Однак ОСОБА_5 , не зупинившись на цьому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, взявши за плечі обома руками та припіднявши ОСОБА_6 , двічі кинув останню та вдарив об бетонну плитку. Після вказаних дій ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження, а саме: синці на голові, на лівому та правому плечах, в ділянці правого ліктьового суглобу, на задній поверхні грудної клітки зліва, на лівому та правому стегнах, в ділянках правого та лівого колінних суглобів, на лівій гомілці, які відповідно до висновку експерта № 1350 від 01.11.2017 року належать до легких тілесних ушкоджень та виникли від дії тупого твердого предмета (предметів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що проживав з потерпілою ОСОБА_6 у громадянському шлюбі. Після того, як йому стало відомо про подружню зраду ОСОБА_6 , він 24.10.2017 року приблизно о 20:00 год. Приїхав до останньої на роботу для зясування стосунків, і в ході суперечки, яка виникла, він не стримався та наніс останній тілесні ушкодження, характер яких відповідає наведеним у обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, у потерпілої попросив вибачення та просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_5 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.
Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_5 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого, повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема судом враховано, що ОСОБА_5 раніше судимий, відповідно довідки ДП «ЖЕК № 26» № 1274 від 17.11.2017 року, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» № 2825 від 20.11.2017 року на диспансерному обліку не перебуває, на обліку у КЗ «ВОПНЛ ім. Ак. Ющенка» не перебуває.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого, поведінку в ході судового розгляду, суд вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для досягнення в тому числі мети його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск з відеозаписами з камер відео спостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Суддя: