№ 336/3245/16 к
Пр.. 1 кп/ 336/304/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И.

26 вересня 2017 р.

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , та захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області , громадянина України ,українця не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого :

-20.07.2993 р. Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 140 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2роки;

-11.01.2000 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років6 міс позбавлення волі з конфіскацією майна , звільнено 01.12.2003 р. по відбуття строку покарання ;

- 22.05. 2007 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, 309 ч.1 , ст. 69,70 КК України до 2 років 8 міс. позбавлення волі, звільнено 13.04 2009 р. по відбуттю строку покарання;

-17.03. 2010 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2, 3 ст. 185 ст. 70 ч.4 КК України до 1 року 9 міс позбавлення волі . на підставі ст. 70 ч.4 КК України визначено остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, звільнено 16.09.2011 , не відбутий строк 5 міс.21 дн.;

-15.02 2012 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року 6 міс. позбавлення волі;

-25.04.2012 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано по вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2012 р. по відбуттю строку покарання;

-31.06.Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 3 міс. арешту;.

У скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України , суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 16.04.2016 р. о 13 год. 50 хв., маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно в подальшому розпорядитися їм на свою користь, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 89 в проміжку руху по маршруту між зупинкою громадського транспорту « 54 магазин» та зупинкою громадського транспорту « Кутузова « по вул. Чарівна м. Запоріжжя , шляхом вільного доступу, таємно викрав з сумки ОСОБА_6 гаманець чорного кольору , який матеріальної цінності не представляє, в якому знаходилась банківська картка «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 .

Продовжуючи свій злочинний умисел , ОСОБА_5 , того же дня, знаходячись біля банкомату « Приватбанк» , розташований за адресою м. Запоріжжя вул. Чарівна 46 , в період часу з 13 год.58 хв. до 14 год. 12 хв.. , за допомогою вказаного банкомату, зняв з викраденої картки грошові кошти у розмірі 3100 грв, тим самим спричинив ОСОБА_7 , матеріальний збиток на вказану суму.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковані як таємне викрадання чужого майна / крадіжка/ , вчинена повторно , за ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину повністю заперечував, вказував , до скоєння злочину він не причетний. За обставинами справи пояснив, що 16.04.2016 р. о 13 год. знаходився на вул. Красній м. Запоріжжя, пив пиво. До нього під`їхали працівники поліції, забрали його до відділку поліції і тільки він дізнався, що його обвинувачують у скоєнні крадіжки. Йому показували фотографії з банкомату, розповідали, що це його фотографії як він знімає гроші у банкоматі, але він цього не робив, злочину не скоював.

Потерпілий в судове засіданні не з`явився, через дружину повідомив, що не може з`явитись до суду та наполягав на розгляді справи в його відсутності у зв`язку з тим, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні. Судом прийнято до уваги стан потерпілого, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з лікарні та у порядку ст.325 КПК України суд прийняв рішення про розгляд справи у його відсутності.

Свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що 16.04.2016 року їхала в маршрутці на вул. Чарівна до лікарні к чоловіку ОСОБА_7 , який на той час там знаходився. Його банківська картка знаходилась з нею у сумці, також у сумці був горя чий суп і тому вона не була зачинена до кінця, там же знаходився гаманець , в якому були банківські картки чоловіка, що були завернути у папір з кодом. Їхала вона з зупинки «54 магазин» до зупинки « вул. Гагаріна» м. Запоріжжя Коли вона їхала по вул. Чарівній м. Запоріжжя їй подзвонив чоловік, то повідомив, що з його картки знімають гроші, тоді ОСОБА_6 помітила зникнення гаманця в сумці. Протокол пред`явлення особи на впізнання за фотознімками , вона підписала, на знімку, як їй здалось , був хлопець , який їхав з нею у маршрутці, але зараз вона зрозуміла, що обвинувачений , це не той хлопець, який з нею їхав, особа, що на думку ОСОБА_6 скоїла крадіжку нижче ростом , вона не впізнає обвинуваченого. Протокол було підписано у присутності працівників поліції, понятих не було, в її присутності ніхто протокол не підписував, вона нікого не бачила. На карті було 3100 грв. , їх зняли повністю.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про допит в якості свідків понятих, які записані у протоколі пред`явлення особи на впізнання за фотознімками , судом були прийняти всі міри для їх допиту, але відповідно рапорту працівників поліції Шевченківського ВП Дніпровського ВП в Запорізькій області вказані свідки не встановлені по місцях, вказаних в протоколі , як місце мешкання.

В ході вивчення письмових та речових доказів , наданих стороною обвинувачення, судом встановлено :

-як вбачається із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.05.2016 р. / л.с.24/ ст. слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2012 р., який надав дозвіл тимчасовий доступ до інформації та документів , які знаходяться у володінні юридичної особи « Публічне акціонерне товариство « Ощадбанк». Було встановлена заява анкета ОСОБА_7 на відкриття рахунку фізичної особи та видачу платіжної картки , копія договору № 900442 про відкриття та обслуговування рахунку , копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та паспорта ОСОБА_7 а також копія виписки по карткову рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_7 з 15.04.2016 р. по 16 .04 2016 р. / л.с 28-32/ ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 25 квітня 2016 р. , де ст. слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП в Запорізькій області проведено впізнання особи по фотознімкам в присутності понятих свідку ОСОБА_6 , де згідно цього протоколу , свідок ОСОБА_6 впізнала на фото № 2 підозрілого чоловіка , який 16.04.2016 р. знаходився біля неї на зупинці громадського транспорту « 54 магазин.» Протокол має підпис свідка та понятих.

-постанова про визнання доказів та передачу їх на збереження від 25.04.2016 р., де слідчим прийнято рішення про визнання речовим доказом оптичного носію CD R диск ANV , на якому міститься фото в кількості 63 шт. формату « jpeg» з камери відеоспостереження банкомату « Приватбанк» за адресою м. Запоріжжя вул. Чарівна 46 ,по даному кримінальному провадженню.

-постанова по визнання доказів та передачу їх на збереження від 12 .05.2016 р. про визнання копія заяви ОСОБА_7 ,, копія договору № 900442 від 09.10.2014 , копія довідки , копія виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 речовими доказами.

Оцінюючи вказані протоколи та постанови , надані прокурором в якості доказів , суд виходить із наступного .

Відповідно до вимог ст 84,,85, 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані , отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий , прокурор , слідчий , суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин , що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання,речові докази , документи, висновки експертів.

При цьому докази у кримінальному провадженні повинні відповідати вимогам належності та допустимості.

Належними є докази , які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин , які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність , можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим , якщо він отриманий у порядку , встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень , на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти , які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості , які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин , що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети , що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші , цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речові докази у кримінальному провадженні можуть з`являтися внаслідок їх надання стороні кримінального провадження або самостійного вилучення стороною кримінального провадження таких доказів.

При цьому , як вказує ст. 100 КПК України речовий доказ або документ , наданий добровільно або на підставі судового рішення , зберігається у сторони кримінального провадження, який він наданий. Сторона кримінального провадження , який наданий речовий доказ або документ ,зобов`язаний зберігати їх у стані , придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим , прокурором , оглядаються , фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження , суд приходить до висновку , що окремі докази у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , зібрані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на підставі ст 86 КПК України не можуть вважатися допустимими та не можуть бути використані судом як доказ винуватості особи у скоєнні злочину.

Зокрема , це стосується протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 25.04.2016 р. , в якому слідчий у присутності понятих з участю свідка ОСОБА_6 проводить впізнання особи,яка скоїла противоправні діяння відносно даного свідка.

У протоколі , який знаходиться у матеріалах кримінального провадження / ас. 57/ вказано, що свідок ОСОБА_6 у присутності понятих по фотознімкам впізнала ОСОБА_5 як особу, знаходилась 16.04 2016 р. біля неї на зупинці громадського транспорту « 54 магазин» .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що не впізнає в обвинуваченому особу, яка спричинила відносно неї кримінальне правопорушення, крім того, при складанні протоколу понятих не було, вони в ї присутності протокол не підписували.

Відповідно ст. 223 КПК України слідчий , прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб / понятих/ для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання .

Оскільки свідок ОСОБА_6 заперечувала присутність понятих при виконанні відносно неї такої процесуальної дії, як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками , судом було вирішено питання про примусовий привід вказаних понятих до суду, але проведеної перевіркою поліцією місце знаходження понятих не встановлено по вказаному в протоколі місцю проживання. Допитати їх в судовому засіданні по факту присутності при пред`явлення свідку особи для впізнання , суду не представилось можливим.

Також у суду виникли сумніві у частині показань свідка відносно особи обвинуваченого, у протоколі пред`явлення особи для впізнання , вона визнає обвинуваченого , як особу , яка знаходилась біля неї на зупинці громадського транспорту, інших показів відносно ОСОБА_5 нею не надано, в судовому засіданні не встановлено, що свідок впізнає обвинуваченого ,як особу , яка скоїла відносно неї злочин.

У зв`язку з протиріччями між показами свідка на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні , судом була проведена судово портретна експертиза, на яку було направлено оптичний носій CD R диск ANV , на якому містяться фото з камери відеоспостереження банкомату « Приватбанк» , яка надала суду висновок , що відповісти на питання « чи одна особа зображена на стоп-кадрах зроблених з відеокамери банкомату» Приватбане» , розташованого за адресою м. Запоріжжя вул. Чарівна 46 та на фотознімках , наданих в якості порівнянного матеріалу , на яких зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявилось можливим через то, що фотозображення особи чоловічної статі , що знаходиться в каталозі» « фото з банкомата Приватбанк» , не придатні для проведення ідентифікаційного портретного дослідження.

Інші докази , надані обвинуваченням суду , не несуть ніякої інформації про скоєння обвинуваченим кримінального злочину.

Ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню , зокрема, подія кримінального правопорушення,/ час , місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ; винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням , а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч.1 ст 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу , за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого , прокурора та , в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Крім того , ст 214 КПК України передбачено , що слідчий , прокурор невідкладно , але не пізніше 24 годин після подання заяви , повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин , що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

І хоча в реєстрі матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженню це вказано, але прокурором до суду витягу про внесення відомостей про вказане кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань надано не було, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості перевірити даний факт .

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України , судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів , наданих суду сторонами кримінального провадження.

Згідно правового змісту норм ст .6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен , кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ст. 62 Конституції України гарантує , що особа, вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню , доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» №5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.

Статті 370, 373 КПК України вказують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Натомість у вказаному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не надано суду належних, допустимих, а також достовірних доказів того, що крадіжку майна потерпілого скоїв саме ОСОБА_5 .

При цьому суд наголошує на тому, що поза усяких сумнівів, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотографіями свідку ОСОБА_6 , складено з порушенням вимог КПК України , що взагалі ставить під сумнів законність проведення цієї процесуальної дії у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого злочину, у зв`язку з чим останнього належить виправдати.

Суд також вважає за необхідне розпорядитись речовими доказами по справі з урахуванням думки учасників провадження та норм ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України,
З А С У Д И В :

ОСОБА_5 у скоєнні злочину , передбаченому ст 185 ч.2 КК України визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченям.

Речові докази , а саме: копія заяви ОСОБА_7 ,, копія договору № 900442 від 09.10.2014 , копія довідки , копія виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_9 , оптичний носій CD R диск ANV- залишити у матеріалах справи.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження ,які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .