ухвала іменем україни 22 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року.

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2016 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

м. Теміртау Караландинської області Республіки Казахстан, який проживає

на АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу 11 липня 2006 року цим же судом за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, якого 10 березня 2010 року було звільненого умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 6 місяців 9 днів,
засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року цей вирок у частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінено, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного за ч. 2 ст. 309 КК України покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки згідно пунктів 1, 2 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 11 вересня 2015 року приблизно 12.00 год., знаходячись біля колишньої ферми на відстані приблизно 300 м від вулиці Сітьовій у смт. Калінінське Великоолександрівського району Херсонської області для особистого вживання придбав речовину рослинного походження (шляхом зривання гілок з листям дикоростучих рослин роду коноплі), яку переніс до місця свого постійного проживання ( АДРЕСА_1 ), з якої шляхом висушування та подрібнення виготовив та зберігав за місцем проживання особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 61,15 г, та який у нього було вилучено 11 грудня 2015 року під час проведення санкціонованого обшуку.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати

і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України. Посилається на те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, мав численні приводи до міліції та підтримує зв`язки з підозрілими особами.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить цю скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, а також правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, не надійшло щодо цього касаційних скарг і від інших учасників судового розгляду, а тому вони у касаційному порядку не переглядаються.

Розглядаючи справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого, суд апеляційної інстанції вирок місцевого суду змінив і на підставі ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Такий висновок суду апеляційної інстанції про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, на думку колегії суддів, є таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України.
Зокрема, цей суд врахував не тільки положення цього закону, а й застереження, котрі містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанови), щодо загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Згідно з цими засадами, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років суд вправі прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд повною мірою врахував, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, дав належну оцінку своїм діям, характеризується позитивно, визнав повністю свою вину та щиро розкаявся, сприяв у розкритті кримінального правопорушення.

Крім того, апеляційним судом, на противагу доводам районному суду, враховано стан здоров`я ОСОБА_6 , який є інвалідом третьої групи (хворіє на туберкульоз), співмешканка також є інвалідом, та які мають на утриманні малолітню дитину.

Наявність цих обставин прокурором у касаційному поданні не спростовується.
При застосуванні ст. 75 КК України апеляційний суд навів переконливі мотиви про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а тому дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність відбування ним призначеного покарання.

За таких обставин, застосування апеляційним судом щодо

ОСОБА_6 ст. 75 КК України колегія суддів визнає обґрунтованим

і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
З урахуванням зазначеного доводи прокурора, викладені у касаційній скарзі, про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, а касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 376, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3