АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/104/2018
Категорія КК: ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 171, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 365, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 384
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002560 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 171, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 365, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 384 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_8

представника потерпілих: ОСОБА_9

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

обвинуваченого: ОСОБА_7

осіб, кримінальне провадження ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

щодо яких виділено в окреме ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

провадження ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002560, внесеному до ЄРДР від 19 листопада 2015 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 171, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 365, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 384 КК України - повернуто прокурору, для усунення недоліків.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ч.3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.383 КК України, ч.3 ст.27, ч, 2 ст. 28, ч.2 ст. 384 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_15 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ст. 365 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч.2 ст. 383 КК України, ч.2 ст.384 КК України повернуто судді, визначеному автоматизованою системою документообігу суду.

Рішення суду обґрунтоване тим, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 стверджується про вчинення кримінальних правопорушень і іншими особами. При чому зазначено це таким чином, ніби факт вчинення ними злочинів вже встановлений та загальновідомий. Разом з тим, у даному кримінальному провадженні вони до відповідальності не притягнені, а матеріали щодо них виділені в окреме провадження. Це, зокрема, ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 .

Крім того, твердження про вчинення низки злочинів особами, що не притягаються до відповідальності в даному провадженні, містяться і відносно ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та багатьох інших.

Прийнявши до розгляду обвинувальний акт у тому вигляді, у якому його надано, суд порушив би вимоги ст. 337 КПК України, бо розглядав би обвинувальний акт лише стосовно ОСОБА_7 , тобто не в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, або розглядаючи обвинувальний акт в межах пред`явленого обвинувачення змушений був би досліджувати докази та давати їм правову оцінку, тобто встановлювати винуватість чи не винуватість осіб, що не притягуються до кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні.

Саме таку позицію висловив Апеляційний суд м. Києва в справі № 755/5204/17, провадження № 11кп/796/1337/2017, де зазначив, що дані варіанти дій суду при судовому розгляді неприпустимі та грубо порушують кримінальний процесуальний закон і права осіб, що не притягаються до відповідальності в даному провадженні, а тому такий обвинувальний акт підлягає поверненню прокуророві.

Дане рішення набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.

Таку ж позицію щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору висловлено і в іншій ухвалі Апеляційного суду м. Києва в справі № 755/1144/16-к, де зазначено, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки особа не є стороною даного кримінального провадження, її статус взагалі, виходячи із змісту обвинувального акта та додатків до нього, не визначений, і суд не вправі давати будь-яку юридичну оцінку її діям.

Виходячи із зазначеної позиції Апеляційного суду м. Києва та змісту ст. 62 Конституції України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт складений з порушенням

засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріпленого ст. 17 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить дані про вчинення злочинів особами із зазначенням їх конкретних прізвищ за відсутності даних про встановлення вказаних осіб, і такі особи не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Крім того, судді ОСОБА_1 надійшло провадження за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ч.3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.383 КК України, ч.3 ст.27, ч, 2 ст. 28, ч.2 ст. 384 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_15 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ст. 365 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч.2 ст. 383 КК України, ч.2 ст.384 КК України для вирішення питання щодо об`єднання із даним кримінальним провадженням.

Враховуючи те, що судом прийняте рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд дійшов висновку про те, що об`єднання цих двох проваджень під головуванням судді ОСОБА_1 є неможливим, а тому зазначене провадження підлягає переданню судді, що визначена для розгляду даного провадження автоматизованою системою документообігу суду.

Не погодившись із вказаним рішенням прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення кримінального процесуального кодексу України. Призначити новий судовий розгляд в тому ж суді, але в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового провадження.

Вважає, що ухвала суду є незаконною, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що ст. 291 КПК України прямо передбачено необхідність викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, до яких не можна не віднести співучасників кримінального правопорушення, які мають бути належним чином ідентифіковані в обвинувальному акті.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому описані фактичні обставини кримінального провадження, як їх визнав встановленими прокурор, дана правова кваліфікація скоєному, та сформульоване обвинувачення щодо ОСОБА_7 .

Конструкція цієї правової норми така, що не зобов`язує прокурора викладати фактичні обставини кримінального правопорушення, які він не вважає встановленими, хоча суд вважав би за необхідне їх вказувати, та навпаки - не вказувати ті обставини, які прокурор вважає встановленими і необхідними для справи, хоча на думку суду вони не мають бути зазначені в обвинувальному акті.

Решта вимог суду першої інстанції, які стосуються зауважень щодо неповноти відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження «відсутності даних про встановлення вини вказаних осіб, даних про виділення матеріалів стосовно них в окреме провадження, і такі особи не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні», є виходом за межі компетенції суду на цій стадії судового розгляду, бо являють собою спробу оцінки доказів по суті кримінального провадження, і є неприпустимими в силу положень ст. 314 КПК України.

Зазначені недоліки обвинувального акту в жодному разі не обмежують права вказаних осіб, бо відповідно до чинного законодавства прокурор не може вийти за межі пред`явленого обвинувачення або надати докази, які не відкривалися захиснику.

Сам по собі факт відображення в обвинувальному акті прізвищ осіб, не притягнутих до відповідальності у цьому кримінальному провадженні та описання як неправомірних і таких, які становлять кримінальне правопорушення дій, не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору, бо ст. 291 КПК України не вимагає від прокурора не вказувати ці прізвища і фактичні обставини в обвинувальному акті.

Твердження суду про наявність у даному обвинувальному акті обвинувачення стосовно інших осіб не відповідає дійсності, оскільки у даному кримінальному провадженні воно висунуто виключно ОСОБА_7 , а інші особи зазначені з метою найбільш повного відображення обставин досліджуваних подій, розуміння обвинуваченим суті обвинувачення, як того вимагають рішення Європейського суду з прав людини, та забезпечення йому права на захист.

Не зазначення в обвинувальному акті таких осіб та їхніх дій, в силу специфіки досліджуваних подій, спотворить саму суть обвинувачення, істотно зашкодить встановленню істини у кримінальному провадженні та суттєво порушуватиме право обвинувачених на захист через ретельну структуризацію дій великої кількості осіб, в тому числі і тих, які на цей час перебувають у розшуку та ретельний розподіл ролей у вчиненні кримінального правопорушення, яке було б неможливим без активної участі кожного з таких осіб.

Такий спрощений підхід до висунення обвинувачення є недопустимим та призведе до висновків про відсутність обвинувачення, як складової частини обвинувального акту, що свідчитиме про його неконкретність, та призведе до порушенням прав, як обвинуваченого так і потерпілих по даній справі.

Прокурор також вказує, що в обґрунтування правильності прийнятого рішення суд першої інстанції постався на ухвали Апеляційного суду м. Києва у справі № 755/5204/17 та у справі № 755/1144/16-к, проте вказані судові рішення не були предметом судового розгляду і не досліджувались в суді, та не є аналогічними із даною конкретною ситуацією по справі ОСОБА_7 .

Все наведене вказує на явне, істотне порушення вимог ст. 370 КПК України при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 .

Крім цього, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції також прийняв рішення про відмову в об`єднанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 України в редакції Закону від 21.02.2014, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 України в редакції Закону від 18.04.2013, ч. З ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 383 України, ч. З ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 384, ч. 2 ст. 384 КК України; а також ОСОБА_14 , ОСОБА_30 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_31 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України в редакції Закону від 21.02.2014, ч. 1 ст. 366 КК України в редакції Закону від .04.2013, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, який скерований ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2016 до Солом`янського районного суду Києва для вирішення питання про об`єднання в одне провадження. Однак дане рішення суду також є незаконним, оскільки судом істотно порушено в даному випадку ст. ст. 35, 334 КПК України.

Так, розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_16 та інших, судді ОСОБА_1 не доручався і звіту про автоматизований розподіл, згідно ст. 35 КПК України, у провадженні відсутній.

Крім цього, рішення про об`єднання кримінальних проваджень повинно відбуватись зі стадії судового розгляду, а не на стадії підготовчого судового засідання, оскільки норми ст. 334 КПК України, передбачені законодавцем в главі КПК України, яка передбачає саме судовий розгляд.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки вона є безпідставною та не містить жодного конкретного факту чи обставини, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ст. 415 КПК України для скасування ухвали суду, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника потерпілих ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу частково, обвинуваченого ОСОБА_7 , осіб, кримінальне провадження відносно яких виділено в окреме провадження: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Як передбачено п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 171, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 365, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 384 КК України, не дотримався вимог КПК України і ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, повернувши обвинувальний акт прокурору з мотивів і підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з положеннями закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110, ст. 291 КПК України.

При розгляді кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, вдавшись до дослідження фактичних обставин справи та кваліфікації вчиненого, та повернув обвинувальний акт, мотивуючи своє рішення посиланням на обставини, які підлягають дослідженню та перевірці під час судового розгляду кримінального провадження.

Також необґрунтовані доводи ухвали суду першої інстанції про порушення засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріпленого ст. 17 КПК України, з тих підстав, що обвинувальний акт містить дані про вчинення злочинів іншими особами із зазначенням їх конкретних прізвищ за відсутності даних про процесуальне становище вказаних осіб, так як такі особи не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Зазначеним особам підозра в даному кримінальному провадженні не предявлялась та обвинувачення не висувалось, в зв`язку з чим кримінальне провадження відповідно до ст. 337 КПК України підлягає розгляду в межах обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 .

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 171, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 365, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 384 КК України вимогам ст. 291 КПК України є безпідставним та належним чином не вмотивованим.

Відсутні передбачені законом підстави, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді в суді першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 334 КПК України, підлягає вирішенню питання щодо об`єднання кримінального провадження № 0002560 відносно ОСОБА_7 та кримінального провадження № 0000457 щодо ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ч.3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.383 КК України, ч.3 ст.27, ч, 2 ст. 28, ч.2 ст. 384 КК України, ОСОБА_14 та інших осіб за ч.2 ст. 28, ст. 365 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч.2 ст. 383 КК України, ч.2 ст.384 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002560 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 171, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 365, ч.2 ст.28 ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 384 КК України повернуто прокурору, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ч.3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.383 КК України, ч.3 ст.27, ч, 2 ст. 28, ч.2 ст. 384 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_15 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ст. 365 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ч.2 ст. 383 КК України, ч.2 ст.384 КК України повернуто судді, визначеному автоматизованою системою документообігу суду скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0002560 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 384 КК України в Солом`янському районному суді міста Києва.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3