Дата документу Справа № 310/4625/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/4625/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/416/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новотроїцьке Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 10 жовтня 2016 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11»,
ВСТАНОВИЛА:
захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт; за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2016 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

До обвинуваченого ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 11 липня 2017 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 6500 гривень, та витрати на правову допомогу в розмірі 500 гривень.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання з іспитовим строком. Вважає вирок надто суворим. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. За наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Суд першої інстанції не проаналізував докази, а лише обмежився їх перелічуванням. Крім того, на думку захисника, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який давав показання, приймав активну участь в розслідуванні, надавав пояснення, приймав участь у слідчих експериментах, щиро покаявся. Обвинувачений зробив висновки, бажає виховувати дітей, зареєструвати шлюб, опікуватися дітьми.

Згідно з вироком суду, на початку червня 2017 року, точну дату ні на досудовому розслідуванні ні в судовому засіданні встановити не виявилось можливим, приблизно о 23 годині 35 хвилин, знаходячись на законних підставах в кімнаті квартири АДРЕСА_3 , обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та завдав йому один удар рукою в область лівого ока, тим самим спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження.

На початку червня 2017 року, точну дату ні на досудовому розслідуванні ні в судовому засіданні встановити не виявилось можливим, приблизно о 23 годині 40 хвилин, знаходячись на законних підставах в кімнаті квартири АДРЕСА_3 , обвинувачений ОСОБА_6 побачив на тумбочці належні потерпілому ОСОБА_10 телевізор та DVD-програвач, після чого в нього виник умисел на відкрите викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, в умовах очевидності та в присутності потерпілого ОСОБА_10 , відкрито викрав з тумбочки належне йому майно, а саме: телевізор фірми «JVC AV-2174VE» вартістю 1000 гривень та DVD-програвач фірми «XORO» вартістю 150 гривень, а всього на суму 1150 гривень.

Відразу після цього, обвинувачений ОСОБА_6 з викраденим майном пішов з місця скоєння злочину та розпорядився майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1150 гривень.

09 червня 2017 року, приблизно о 09-00 годині, обвинувачений ОСОБА_6 з іншою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, реалізуючи спільний злочинний намір, діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, знаходячись на законних підставах в кімнаті домоволодіння АДРЕСА_4 , скориставшись відсутністю потерпілого та інших осіб, таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_8 майно, а саме: TV- тюнер «Terratec», вартістю 3000 грн, шліфувальну машину (болгарку) «SKIL» модель 9780, вартістю 3500 грн та зварювальний апарат «AWELCO», вартістю 3000 грн.

Відразу після цього, обвинувачений ОСОБА_6 та інша особа з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли та розпорядились ним на свій розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 9500 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу; потерпілого ОСОБА_8 , за змісту промови якого вбачається, що він заперечує проти задоволення апеляційних скарг, оскільки йому не відшкодовано завдану шкоду; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника і вважала, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

При судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним та пояснив, що на початку червня 2017 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у квартирі АДРЕСА_3 він наніс один удар рукою в ліве око ОСОБА_10 , після цього, в присутності ОСОБА_10 відкрито викрав належний йому телевізор та DVD-програвач, після чого місце злочину покинув, викраденим майном розпорядився на свій розсуд. 09 червня 2017 року, приблизно о 09-00 годині, попередньо домовившись з ОСОБА_11 , вони таємно викрали з кімнати домоволодіння АДРЕСА_4 TV - тюнер, болгарку та зварювальний апарат. Місце злочину покинули, викраденим розпорядились на свій розсуд.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень підтверджується дослідженими в установленому порядку доказами, які наведені в оскаржуваному вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 09 червня 2017 року з його будинку АДРЕСА_4 було викрадено належне йому майно: TV- тюнер «Terratec», вартістю 3000 грн, шліфувальну машину (болгарку) «SKIL» модель 9780, вартістю 3500 грн та зварювальний апарат «AWELCO», вартістю 3000 грн., на загальну суму 9500 грн. Зварювальний апарат йому було повернуто працівниками поліції.

Крім вказаних доказів вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується речовими доказами, розписками потерпілих, висновком експерта, відомостями з протоколів огляду місця події від 03 липня 2017 року, 14 червня 2017 року, 09 червня 2017 року. Так, згідно з протоколами огляду місця події від 14 червня 2017 року, ОСОБА_12 добровільно видав зварювальний апарат, що належить потерпілому ОСОБА_8 , при цьому пояснив, що вказаний зварювальний апарат в нього залишив його племінник ОСОБА_13 .. Крім того, ОСОБА_14 добровільно видав телевізор, що належить потерпілому ОСОБА_10 , пояснивши, що телевізор він придбав у ОСОБА_15 за 180 грн.

Згідно з висновком експерта № 392 від 23 червня 2017 року, у ОСОБА_10 має місце рубець на обличчі, який виник від загоєння рани. Вказане ушкодження утворилось від дії тупого предмета, не виключена можливість утворення в строк та за обставин, на які вказує підекспертний, кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Проаналізувавши досліджені докази, суд дав цим доказам правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони є достатніми та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Суперечностей у доказах, а також у висновках суду не вбачається.

Тому доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими.

Не погоджується колегія суддів і з доводами сторони захисту стосовно суворості призначеного ОСОБА_6 покарання, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та обставини вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, вчинив новий злочини, один з яких є більш тяжким, в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, обвинувачений ніде не працює, за місцем проживання характеризується задовільно. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання - рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.ст.50,65 КК України. Призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд за найбільш тяжке правопорушення, передбачене, ч.2 ст.186 КК України, призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання в межах санкції статті та, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, та до цього покарання, призначаючи покарання за сукупністю вироків, приєднав лише 1 місяць позбавлення волі з не відбутого ОСОБА_6 покарання за попереднім вироком.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_9 , вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, та вони правильність вищевказаних висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного, підстав для призначення більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» задоволенню не підлягає, оскільки він засуджений в т.ч. за вчинення тяжкого злочину, тобто не відноситься до осіб, перелічених у ст.1 цього Закону. Підстав для застосування до обвинуваченого інших положень вказаного Закону теж не вбачається, і сторона захисту таких підстав не зазначає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2017, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4