Дата документу Справа № 314/5520/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/626/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/5520/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

30 березня 2016 року приблизно о 18 годині ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, пройшов на територію двору будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , де через не зачинені вхідні двері, проник до приміщення будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння повторно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку майна ОСОБА_9 . Після чого із викраденим майном залишив приміщення вказаного будинку та територію домоволодіння і в подальшому розпорядився всім вищезазначеним майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2850 грн.

21 липня 2016 року приблизно о 17 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, проник на територію домоволодінь АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , де, користуючись відсутністю контролю з боку власника та усвідомлюючи факт того, що він не є вхожою особою до зазначеного помешкання, через незачинені на замикаючий пристрій вхідні двері розташованого у вказаному місці житлового будинку, проник в середину, та з поверхні сидіння крісла у гостьовій кімнаті останнього, застосовуючи м`язову силу рук, взяв ноутбук, що належав власниці будинку, та покинув з ним приміщення домоволодіння, чим завдав потерпілій матеріальні збитки на суму 3 170 грн.

11.12.2016 року у нічний час доби ОСОБА_7 , шляхом подолання огорожі, проник на повністю огороджену територію дачної ділянки АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_11 , після чого попрямував до господарської будівлі (гаражу), де шляхом розбиття скла у віконному отворі проник до його приміщення, де останній залишився на ночівлю. Далі, 12.12.2016 року у денний час доби ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за допомогою ключа, котрий знайшов приміщенні гаражу, відчинив вхідні двері до дачного будинку, і таким чином опинився в його приміщенні, звідки викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , чим заподіяв йому матеріальну шкоду на загальну суму 1800 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавленні волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.05.2014 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить на підставі ч.5 ст.72 КК зарахувати йому в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.12.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки суд безпідставно зарахував такий строк лише до 20.06.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечила проти скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, вид та розмір призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вимагав на підставі ч.5 ст.72 КК зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 12.12.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку до якого одному дню тримання під вартою дорівнює два дні позбавлення волі.

Між тим, з такими вимогами обвинуваченого погодитися не можна з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» N 2046-VIII від 18.05.2017 року до ч.5 ст.72 КК були внесені зміни, зокрема ч.5 ст.72 КК викладена у новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі за принципом «день за день». Зазначений закон набрав чинності 21.06.2017 року.

Відтак кримінальний закон (ч.5 ст.72 КК) в редакції, яка передбачала зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, припинив свою дію з 21.06.2017 року (включно).

Відповідно до ч.4 ст.5 КК, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У зв`язку з цим, беручи до уваги набрання 21 червня 2017 року Законом чинності, ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII має застосовуватись до всіх осіб: яким попереднє ув`язнення було зараховано в строк покарання, у період до набрання чинності або під час дії ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII; які були попередньо ув`язнені, у період до набрання чинності або під час дії ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII.

Якщо початок строку попереднього ув`язнення особи розпочався до набрання чинності Законом, а закінчився після його набрання, судам слід зараховувати такий строк у строк покарання виходячи з положень законів, які діяли на момент попереднього ув`язнення.

Так, оскільки ОСОБА_7 було затримано 12.12.2016 року, з наступним обранням йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, йому підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 12.12.2016 року по 20 червня 2017 року керуючись ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII з розрахунку «день за два», а з 21 червня 2017 року за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК у редакції Закону, тобто з розрахунку «день за день».

А тому суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ч.5 ст.72 КК (в редакції Закону N 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахував обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.12.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Відтак підстав для зміни вироку в цій частині колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4