Справа №460/295/18
Провадження №1-кс/460/147/18
УХВАЛА
17.04.2018 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 05.08.2015 в ЄРДР за №0001061,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.03.2018 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001061. Зазначаючи, що слідчим 21.03.2018 винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим. В мотивувальній частині постанови вказано, що на даний час він не є власником або ж законним користувачем частини земельної ділянки. Натомість, законним власником такої є ОСОБА_5 , яким оформлено право власності відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а судові рішення, які б скасовували державну реєстрацію його прав, відсутні. Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 не є та не був власником спірної частини земельної ділянки, а визнання його потерпілим від кримінального правопорушення не може базуватися на його припущеннях про «несправжність» підпису від імені його баби, то й шкоди, передбаченої ч.1 ст.55 КПК України не заподіяно. Обгрунтування слідчого жодним чином не спростовує його право бути потерпілим у даному кримінальному провадженні . Незаконним відлученням частини земельної ділянки йому завдано майнової шкоди. Просить скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим та зобов`язати слідчого винести постанову про визнання його потерпілим, надати пам`ятку про ознайомлення з правами потерпілого по кримінальному провадженню.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, давши пояснення аналогічні доводам скарги. Просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Прокурор та слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду скарги, жодних клопотань не надіслали.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши доводи скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Судом встановлено, що 05.08.2015 слідчим внесено відомості до ЄРДР за № 0001061, визначено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 КК України та розпочато досудове розслідування.

Слідчим неодноразово у даному кримінальному провадженні було винесено постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , які ухвалами слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області були скасовані, оскільки рішення слідчого не були належно мотивовані.

21.03.2018 слідчий Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 повторно відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001061 від 05.08.2015 .

У постанові слідчим зазначено, що на даний час ОСОБА_3 не є власником або ж законним користувачем частини земельної ділянки. Натомість, законним власником такої є ОСОБА_5 , яким оформлено право власності відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а судові рішення, які б скасовували державну реєстрацію його прав, відсутні. Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 не є та не був власником спірної частини земельної ділянки, а визнання його потерпілим від кримінального правопорушення не може базуватися на його припущеннях про «несправжність» підпису від імені його баби, то й шкоди, передбаченої ч.1 ст.55 КПК України не заподіяно.

Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до частини 5 статті 55 КПК України слідчий має навести очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдана шкода.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Слідчим при винесенні постанови не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , який вважає, що підробленням заяви ОСОБА_6 про згоду на вилучення у неї земельної ділянки та долучення до земельної ділянки ОСОБА_5 йому завдано майнову шкоду. Всупереч ч.5 ст. 55 КПК України слідчий не наводить очевидних та достатніх підстав, які б беззаперечно стверджували, що заяву про визнання потерпілим подано особою, якій не завдано шкоди кримінальним правопорушенням. Покликання слідчого на те, що законним власником земельної ділянки є ОСОБА_5 , яким оформлено право власності з дотриманням вимог закону, а ОСОБА_3 не є і не був власником спірної частини земельної ділянки, не спростовує доводів заявника про завдання йому майнової шкоди як особі до якої перейшло право користування земельною ділянкою ОСОБА_6 , оскільки саме набуття права власності на спірну земельну ділянку ним оспорюється, а заява від імені ОСОБА_6 про відлучення частини земельної ділянки та долучення до земельної ділянки ОСОБА_5 є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні.

З врахуванням наведеного вважаю, що постанова слідчого від 21.03.2018 є необґрунтованою та немотивованою, оскільки слідчим у оскаржуваній постанові не наведено очевидних та достатніх підстав, які б стверджували, що заяву про визнання потерпілим поданою особою, якій не завдано шкоди, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим та за результатами розгляду заяви прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.

Вимога скарги про визнання потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001061 від 05.08.2015 до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином кримінально-процесуальне законодавство передбачає чіткий перелік ухвал, які може виносити слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зазначений перелік є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню, до цього переліку не входить ухвала про визнання особи потерпілим у конкретному кримінальному провадженні.

Так як слідчий суддя не має повноважень визнавати в кримінальному провадженні особу потерпілим, то в цій частині у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.03.2018 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим та за результатами розгляду заяви прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст.ст. 55, 220 КПК України.

В решті скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1