АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2008/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 641/3500/17
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001268 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 8 червня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, затверджено угоду від 30 травня 2017 року про примирення, укладену між представником потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Визнано винним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Егвекінот Іультінського району Магаданської області Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, раніше не судимого, який працює у ТОВ «Спеціалізований «Проектно-будівельний монтажний поїзд -753» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 рік, не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, в розмірі 296 грн. 61 коп.
Речові докази: куртку, футболку та штани, що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 визначено вважати повернутим останньому; металеві двері входу в підвал, що передані відповідно до розписки від 28.05.2017 року начальнику дільниці № 25 Слобідського району КП «Жилкомсервіс» визначено вважати повернутими представнику потерпілої особи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 20 травня 2017 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Харків, вул.. Дизельна, 1-А, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом вільного доступу, прослідував у підвал вказаного будинку, звідки взяв металеві вхідні двері, 1,95 м*0,85 м, вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2579 від 30.05.2017 року, становить 219 гривень 00 коп., які перебувають на балансі КП «Жилкомсервіс», після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, погрузив їх на візок та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв КП «Жилкомсервіс» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі заступник прокурор Харківської області ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу прокурор вказує на те, що відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року, у разі якщо до суду надійшла угода про примирення, однією зі сторін є юридична особа приватного права, створена державою, Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою, а також якщо одним із засновників юридичної особи приватного права є фізична чи (та) юридична особа, а іншим - держава, Автономна Республіка Крим чи територіальна громада, суд має відмовити у затвердженні угоди про примирення на підставі п.2 ч.7 ст.474 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі, а також думку обвинуваченого щодо законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Переглядаючи оскаржуваний вирок, ухвалений на підставі угоди від 30 травня 2017 року про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим, в межах апеляційних доводів прокурора, колегія суддів не може погодитися з їх обґрунтованістю, з наступних підстав.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року, у разі якщо до суду надійшла угода про примирення, однією зі сторін якої (потерпілим) є юридична особа публічного права та в змісті якої, незважаючи на визнання факту заподіяння винним юридичній особі майнової шкоди і визначення її розміру, замість встановлення строку її відшкодування наведено перелік дій, не пов`язаних із відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, або якщо розмір шкоди взагалі не визначено, суд має відмовити у затвердженні угоди про примирення на підставі п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України.
Аналогічне правило слід застосовувати і тоді, коли однією зі сторін угоди про примирення (потерпілим) є юридична особа приватного права, створена, Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою, а також якщо одним із засновників юридичної особи приватного права є фізична чи (та) юридична особа, а іншим - держава, Автономна Республіка Крим чи територіальна громада.
Тобто в роз`ясненнях, що містяться в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року, зазначена підстава для відмови у затвердженні угоди про примирення з посиланням на п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, якщо до суду надійшла відповідна угода та в її змісті не встановлений строк відшкодування юридичній особі майнової шкоди або якщо розмір шкоди взагалі не визначено. Разом з цим, вказані роз`яснення не містять посилань на норми КПК України, що обмежують або унеможливлюють укладання угоди між обвинуваченим і юридичною особою, засновником якої є територіальна громада, оскільки, згідно відомостей кримінального провадження КП «Жилкомсервіс» визнано потерпілим. У зв`язку з чим апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції повинен відмовити у затвердженні угоди про примирення, якщо однією зі сторін є юридична особа приватного права, створена територіальною громадою є необґрунтованими.

Крім того, виходячи з фактичних обставин, які встановлені органом досудового розслідування та судом першої інстанції, ОСОБА_7 таємно викрав металеві двері без будь-якого їх демонтажу, у зв`язку з чим заподіяв КП «Жилкомсервіс» матеріальну шкоду.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2579 від 30.05.2017 року (арк. 32-33), ринкова вартість викрадених ОСОБА_7 металевих дверей складає 219 гривень 00 коп.
Згідно даних розписки від 28.05.2017 року (арк.30) вбачається, що металеві двері входу в підвал передані на відповідальне зберігання начальнику дільниці № 25 Слобідського району КП «Жилкомсервіс», тобто завдана КП «Жилкомсервіс» матеріальна шкода фактично відшкодована ОСОБА_7 , шляхом добровільного повернення викраденого майна. Зазначені обставини стали підставою для представника потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого для укладання угоди про примирення, а тому угода не могла містити ще будь-які додаткові умови визначення розміру шкоди, або встановлення строку її відшкодування.
Вказані обставини підтверджуються відомостями, що містяться в угоді про примирення від 30 травня 2017 року, що укладена між представником потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , а також зазначених в мотивувальній та резолютивній частинах оскаржуваного вироку суду першої інстанції.
Апеляційні доводи прокурора, що викладені в його апеляційній скарзі, не містять будь-яких об`єктивних даних щодо наявності невідшкодованої матеріальної шкоди на момент укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, а також не містять відомостей щодо спростування обставин, пов`язаних з добровільним поверненням металевих дверей, згідно розписки від 28 травня 2017 року про збереження речових доказів, що свідчить про необґрунтованість апеляційної вимоги прокурора про скасування вироку та направленням кримінального провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що на момент укладення угоди від 30 травня 2017 року про примирення між представником потерпілого КП «Жилкомсервіс» - ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , тобто 28 травня 2017 року, завдана матеріальна шкода від злочину відшкодована у повному обсязі, та прокурором не надано під час апеляційного розгляду будь-яких інших об`єктивних обставин, які спростовують висновки суду першої інстанції, зазначених в оскаржуваному вироку, колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю апеляційних доводів прокурора, внаслідок чого належить відмовити в задоволенні його апеляційної скарги.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 8 червня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4