Справа № 206/3109/16-к
Провадження № 1-кп/206/24/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" вересня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002034 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 25.06.1991 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК УССР (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 30.03.1995 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 3 роки;

- 22.12.2000 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст. 17, ч. 2 ст. 81 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;

- 22.10.2001 року Синельниковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбутий строк 6 місяців позбавлення волі за вироком суду м. Синельникове від 22.12.2000 року. Строк відбування покарання встановлено 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 23.11.2006 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 12.03.2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений від відбуття покарання 11.01.2010 року у зв`язку із закінченням строку відбуття покарання;

- 06.04.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263, ст. 75 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. Звільнений від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 14.02.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 16.10.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово засудженим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову повторно вчинив аналогічний злочин проти власності, в період іспитового строку за попереднім вироком, за наступних обставин:
В ніч з 24.12.2015 року на 25.12.2015 року, близько 03:00 годин (більш точний час слідством встановити не представилось можливим), ОСОБА_7 зустрівся з особою, стосовно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, та особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немирівська,27. Під час перебування за вказаною адресою, в ході спільної розмови у них раптово виник єдиний злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме дросель-трансформатору типу ДТ-0,2-500, який знаходиться на ст. Нижньодніпровськ-Вузол Самарського району, що належить ПАТ «Українська залізниця» ДП «Придніпровська залізниця» в особі Дистанції сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол. Після чого ОСОБА_7 , особа, стосовно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, домовившись спільно вчинити крадіжку вказаного дросель-трансформатору, вступили у злочинну змову, направлену на вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний намір, 25.12.2015 року, близько 03:20 годин, ОСОБА_7 , особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, та особа, стосовно якої кримінальне провадження закрито, у зв`язку зі смертю, взявши із собою необхідні інструменти та велику спортивну сумку, на автомобілі таксі прибули до залізничного переїзду, звідки пішки прийшли до стрілки №307 ділянки №305 «СП» вантажного парку «Г» станції Нижньодніпровськ-Вузол Самарського району м. Дніпропетровська, де знаходився дросель-трансформатор типу ДТ-0,2-500. Діючи умисно, за попередньою змовою, переслідуючи при цьому корисливий мотив, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх умисних посягань, ОСОБА_7 , особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, та особа, стосовно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, шляхом вільного доступу, за допомогою інструментів від`єднали дросель-трансформатор типу ДТ-0,2-500 від дросельних перемичок та кабельної стійки та поклали у заздалегідь підготовану спортивну сумку, тим самим отримавши реальну можливість розпорядитися чи користуватися викраденим майном, належним Дистанції сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Привласнивши викрадений дросель-трансформатор, ОСОБА_7 , особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, та особа, стосовно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта №6/34-892 від 04.04.2016 року, Дистанції сигналізації та зв`язку РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» завдав матеріального збитку на загальну суму 10 357 грн. 63 коп. без урахування ПДВ.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав частково, при цьому суду показав, що через те, що за місцем його мешкання по АДРЕСА_2 сталась пожежа, він перевіз жити свою співмешканку та дитину до свого знайомого ОСОБА_10 , який мешкав на ж/ АДРЕСА_3 та мав вільне місце у домоволодінні. Приблизно о 21:30 год. 24.12.2015 року він приїхав за даною адресою, привізши продукти для своєї сім`ї. Потім прийшов ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , останній попросив його допомогти завантажити ящик, на що він погодився. ОСОБА_12 викликав таксі, в яке сіли він, ОСОБА_12 , його співмешканка ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , по дорозі, біля залізничного переїзду, він з чоловіками вийшов з таксі, а ОСОБА_14 поїхала додому. Близько першої години ночі всі вони пішли у бік залізниці, підійшовши до ящика, він побачив, що всі болти були відкручені, але потрібно було відпиляти кабель. Вадим ОСОБА_12 мав при собі ножовку та розвідний ключ, він почав пиляти той кабель, він (обвинувачений), як колишній працівник залізниці, розумів, що це за ящик, і те, що він потрібен для переводу стрілок, ОСОБА_12 повідомляв, що з цієї речі можна отримати близько 30 кг міді, він (обвинувачений) віддав ОСОБА_12 сумку та сказав, що не буде тягнути його, після чого направився до дороги, ОСОБА_11 також постояв пару хвилин біля ОСОБА_12 та пішов за ним, у цей час ОСОБА_12 самотужки почав тягнути викрадений ящик, а він лише допоміг його підняти і допомогли з ОСОБА_11 завантажити ящик у таксі, всі разом сіли в автівку та поїхали до ОСОБА_11 додому, по приїзду розвантажили ящик на землю, домовились із таксистом, що він приїде пізніше. Після чого він з ОСОБА_11 пішли у хату дивитись телевізор, а ОСОБА_12 почав розбирати ящок, у нього було 8 кг міді. Близько 06 год. 30 хв. ранку приїхав таксист, та вони разом поїхали в район залізничного вокзалу, де ОСОБА_12 здав мідь на металобрухт приблизно за 600 гривень, після цього дав йому (обвинуваченому) 40 гривень на цигарки, з таксистом розраховувся сам ОСОБА_12 із грошей, що виручив у пункті металобрухту.
Представник потерпілого ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.
Не дивлячись на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала суду, що вона була співмешканкою ОСОБА_17 , ввечері вирішили поїхати в гості до знайомого ОСОБА_18 , який мешкав в ж/м Ігрень у м. Дніпро, перебуваючи в гостях у ОСОБА_18 , де в той час знаходились вона з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на прізвисько « ОСОБА_21 », сам ОСОБА_18 , його дружина ОСОБА_22 , дівчина ОСОБА_23 з дитиною, вона, свідок, знаходилась з дитиною у домі, а всі інші - у літній кухні, потім на прохання хлопців приїхав знайомий ОСОБА_24 , та вони з хлопцями домовились кудись поїхати, ОСОБА_25 казали, що він повинен завантажити ящик. Після цього викликали таксі, в машину сіли вона, ОСОБА_26 , ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , по дорозі додому, хлопці вийшли з автівки, оскільки, як вона зрозуміла із попередньої розмови, вони планують якусь крадіжку залізничних деталей, на якій зможуть підзаробити грошей, а вона попрямувала в таксі додому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав суду, що він працює старшим електромеханіком дільниці № 307 ділянки №305 «СП» вантажного парку «Г» станції Нижньодніпровськ-Вузол Самарського району м. Дніпропетровська, що належить ПАТ «Українська залізниця» ДП «Придніпровська залізниця», в кінці грудня 2015 року було виявлено крадіжку дросель-трансформатора, саме він заявив про таку крадіжку, був присутнім при огляді місця події, звідки трансформатор й було викрадено, при цьому на землі були видні сліди масла, яке злили при крадіжці дроселю, оскільки це зайве навантаження, тому що сам дросель-трансформатор важить 132 кг, а з маслом і ще більше, одна людина підняти його не зможе, а завантажити у автівку тим паче. Крім того пояснив суду, що був присутнім при складанні протоколу огляду, коли деталі викраденого дроселю видавав ОСОБА_11 із гаражу, він як спеціаліст із залізничного устаткування, впізнав їх як залишки викраденого трансформатора.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показав суду, що в кінці грудня 2015 року співмешканка ОСОБА_29 з дитиною тимчасово мешкала у його домоволодінні, оскільки у них вдома була пожежа, вночі з 24 на 25 грудня у нього вдома було багато людей: ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , ОСОБА_12 та жінки. Він чув, що ОСОБА_29 хтось із присутніх просив допомогти при перевезенні якогось вантажу, про крадіжку розмови не чув.

Крім вищезазначених показів свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:
-протоколом огляду від 16.03.2016 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_31 , знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_4 , добровільно видав пакет з надписом «Varus», в якому знаходяться 11 шт. металевих пластин та 4 шт. паперових пластин (т. 1 а.п. 43-47);
-висновком експерта від № 6/34-592 від 04.04.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість дросель-трансформатору типу ДТ-0,2-500, з урахуванням зносу 50 % на момент вчинення злочину, а саме станом на 25.12.2015 року, могла складати 10357,63 грн. (т. 1 а.п. 79-81);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого свідок ОСОБА_32 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності двох понятих розповів про обставини, що мали місце 25.12.2015 року близько 04:00 год., пояснив що він на дзвінок ОСОБА_17 виїхав за вказаною адресою, та у зв`язку з тим, що не знає точно показав його на місці - неподалік залізничного переїзду, також показав, що ОСОБА_33 , ОСОБА_7 та ОСОБА_31 поклали у багажник його автівки спортивну сумку із чимось важким, після чого він відвіз їх за адресою: АДРЕСА_4 , де вони втрьох розвантажили сумку та направились у гараж. Після чого ОСОБА_26 сказав, що не зможе зараз розрахуватись за поїздку та попросив приїхати пізніше. Приблизно о 07:30 год., коли він перебував знов за вищезазначеною адресою, до нього вийшли ОСОБА_33 , ОСОБА_7 та ОСОБА_31 та попрохали їх відвезти ще в інше місце (т. 1 а.п. 94-100);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_33 на місці розказав та показав про обставини вчиненої ним разом із ОСОБА_34 та ОСОБА_7 крадіжки дизель-трансформатору типу ДТ-0,2-500, що мала місце 25.12.2015 року близько 03:20 год. При цьому із відео слідчого експерименту вбачається, що ні ОСОБА_33 , ні поняті не змогли підняти трансформатор поодинці (т. 1 а.п. 242-247).
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.
До показів обвинуваченого ОСОБА_7 про часткове визнання своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні суд відноситься критично, вважає їх недостовірними, оскільки його вина повністю доведена в суді та підтверджується сукупністю всіх досліджених судом доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою. Такі покази обвинуваченого спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Суд розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та його фактично повне не визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судово-слідчій ситуації.
Суд вважає доводи обвинуваченого про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, так як в нього не було умислу на крадіжку майна, необґрунтованими та такими, що спростовуються комплексом доказів, зібраних органом досудового слідства і досліджених судом.
Як вказав сам обвинувачений, він разом з усіма фігурантами справи, пізно вночі виїхали до залізничної колії, де ОСОБА_33 почав від`єднувати дросель-трансформатор від залізничної колії в присутності всіх фігурантів, при цьому обвинувачений, як єдиний працівник-залізничник, знав про те, що цей трансформатор має велике значення для безперебойної і безаварійної роботи залізниці, але, як він сам пояснив в судовому засіданні, він не покинув місце скоєння злочину, жодним чином не перешккодив іншим співучасникам злочину скоювати злочин, а навіть надав допомогу по завантаженню та розвантаженню викраденого майна, а потім, знаючи, що ОСОБА_33 розібрав дросель-трансформатор у себе на подвір`ї для вилучення з нього кольорового металу (міді), отримав в якості винагороди за свою допомогу від останнього 40 грн., що свідчить про наявність в діях обвинуваченого складу саме цього злочину.
Підводячи підсумок викладеному суд приходить до однозначного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в:
-таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , є рецидив злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_7 суд керується ст. 65 КК України, при цьому враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 139, 141), за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 1 а.п. 143), має на утриманні малолітню дитину.
Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у вигляді позбавлення волі, призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. Повторне застосування в такому випадку випробування є неприпустимим.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є також неприпустимим.

Отже на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироку суду слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2014 року і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Питання речових доказів у суд вирішує, згідно положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи, витрати за проведення судово-товарозначої експертизи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2014 року, і остаточно призначити до відбування покарання ОСОБА_7 у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_7 , помістивши його в Дніпропетровську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь експертної установи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №6/34-892 від 04.04.2016 року у розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп.

Речові докази: лазерний диск (т. 1 а.п. 241) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, 4 ізолюючі прокладки та 11 шт. трансформаторного заліза повернути за належністю до Дистанції сигналізації та зв`язку РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1