УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

До суду 25.10.2017 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2017 у справі №760/21533/17 на належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу (7400 грн.) ТОВ «Трейд Коммодіті» (), із забороною відчуження та розпорядження вказаними корпоративними правами будь-якими особами у будь-який спосіб.

Своє клопотання заявник обгрунтовує тим, що розгляд вказаного клопотання про арешт майна було здійснено без власника цього майна - ОСОБА_6 та його представників, чим слідчим суддею порушено права ОСОБА_6 на участь у розгляді судом питання щодо накладення арешту на його майно, та неуможливило викладення власних аргументів з цього приводу та надання документів, що повністю підтверджували б незаконність та необґрунтованість арешту.

Заявник пояснив, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя виходив з того, що:

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину направлено 13.10.2017 р. поштовим зв`язком на адресу проживання останнього;

наявні підстави вважати, що корпоративні права можуть бути конфісковані судом при розгляді справи по суті;

наявні підстави для спеціальної конфіскації майна, обмеження права власності та наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб відповідає принципам розумності та співрозмірності по відношенню до завдань кримінального провадження.

Разом з тим, ОСОБА_6 вважає, що арешт на його майно накладено незаконно та необгрунтовано, а відтак арешт підлягає скасуванню з огляду на те, що слідчий суддя:

неповно з`ясував обставини щодо повідомлення ОСОБА_6 про підозру та взагалі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення;

незаконно наклав арешт з метою забезпечення конфіскації та спеціальної конфіскації, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону (зокрема, статті 170,172,173, 372 КПК України).

Зокрема, заявник посилався на те, що фактична підозра ОСОБА_6 у вчиненні діяння, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є необґрунтованою та неконкретизованою, більш того, така підозра не була вручена взагалі. Так, ні станом на дату постановлення слідчим суддею ухвали про накладення арешту на його майно, 13.10.2017, ні станом на дату звернення до суду з даним клопотанням, ОСОБА_6 не повідомлений про підозру у встановленому КПК України порядку.

Так, на думку заявника, слідчим суддею незаконно накладено арешт на майно ОСОБА_6 , з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, оскільки у нього не було жодних підстав вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, чи що така підозра була вручена ОСОБА_6 .

Крім того, зазначено, що слідчим суддею незаконно накладено арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації. При прийнятті рішення про накладення арешту на майно ОСОБА_6 слідчий суддя виходив з того, що наявні підстави для спеціальної конфіскації майна (корпоративних прав), на що заявник вказує, що корпоративні права, на які накладено арешт слідчим суддею, не підпадають під жодну з ознак, що передбачена ч. 1 ст. 962 КК України, оскільки, корпоративні права ОСОБА_6 були придбані ще у 2011 році.

Також пояснено, що арештовані корпоративні права також не призначалися (використовувалися) для схиляння жодних осіб до вчинення злочину, не були предметом злочину та не були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину.

Заявник вказав, що будь-які підстави вважати, що арештоване слідчим суддею майно в майбутньому підлягатиме спеціальній конфіскації, відсутні, у зв`язку з чим арешт майна ОСОБА_6 є незаконним та підлягає скасуванню.

У зв`язку з вищенаведеним, заявник звернувся до суду з даним клопотанням та просить арешт скасувати.

В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав, з наведених вище підстав.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування у якому 09.09.2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000319.

На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 13.10.2017 було накладено арешт на майно в рамках даного кримінального провадження, а саме:

на належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу (7400 грн.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» (), із забороною відчуження та розпорядження вказаними корпоративними правами будь-якими особами у будь-який спосіб.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді від 13 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у розтраті грошових коштів державного бюджету України в особливо великому розмірі на загальну суму 149 339 908,44 грн., тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тому в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що вказані клопотанні корпоративні права можуть бути конфісковано у власника судом при розгляді справи по суті. Крім того, в якості підстави для накладення арешту на грошові корпоративні права ОСОБА_6 , зазначається, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким, повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину направлено 13.10.2017 поштовим зв`язком на адресу проживання останнього: АДРЕСА_1 . Таким чином, слідчим суддею було накладено арешт з метою з метою забезпечення конфіскації як виду покарання та забезпечення спеціальної конфіскації, на що слід зазначити наступне.

Частинами 2, 5 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно не лише підозрюваного але й третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Згідно зі ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Тобто, виходячи з вищезазначених вимог закону, арешт може бути накладений на майно підозрюваного.

Разом з тим, в ході розгляду клопотання про скасування арешту слідчим суддею встановлено, що станом на дату розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_6 , останній не був повідомлений про підозру, тобто, не набув статусу підозрюваного.

Так, як вбачається з копії опису Ф.107 об`єкту поштового зв`язку К31 №07280211 та копії квитанції КМД ПАТ «УКРПОШТА» ( Київ-31, Привокзальна площа, 1 ), цінний лист за вихідним № 211, в якому знаходились повідомлення про підозру, надіслано ОСОБА_6 поштою за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 , 13.10.2017 о 08:30.

Згідно даних комп`ютерної програми автоматизованої системи документообігу загальних судів «Д-3», клопотання про арешт майна ОСОБА_6 було подане до суду 13.10.2017, та згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді справа №760/21533/17 (1-кс/760/14662/17) слідчого суддю було визначено о 10:36, а також розглянуто дане клопотання 13.10.2017.

Тобто, з моменту направлення підозри до моменту реєстрації клопотання про арешт майна пройшли приблизно 2 години.

Так, згідно ст.42 ч. 1 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Частиною 1 ст. 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Нормами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;
c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя;
d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;
e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Главою 11 КПК України, а саме ст. 133-143 КПК України регламентовано виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід підозрюваного.
Відповідно до ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Доказів, що ОСОБА_6 , 13.10.2017, станом на дату розгляду клопотання про арешт його майна, отримав підозру, в порядку визначеному КПК України, та вона йому направлялася згідно вимог чинного законодавства, стороною обвинувачення суду не надано.

Системний аналіз норм КПК України та вищевикладене, дає підстави вважати, що станом на 13.10.2017, дату розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_6 , останній не набув статусу підозрюваного, т.я. він не був повідомлений про підозру, в порядку передбаченому КПК України, та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2017 у справі №760/21533/17 на належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу (7400 грн.) ТОВ «Трейд Коммодіті» (), із забороною відчуження та розпорядження вказаними корпоративними правами будь-якими особами у будь-який спосіб, необхідно скасувати.

З огляду на викладене, клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2017 у справі №760/21533/17 на належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу (7400 грн.) ТОВ «Трейд Коммодіті» (), із забороною відчуження та розпорядження вказаними корпоративними правами будь-якими особами у будь-який спосіб, підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2017 у справі №760/21533/17 на належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу (7400 грн.) ТОВ «Трейд Коммодіті» (), із забороною відчуження та розпорядження вказаними корпоративними правами будь-якими особами у будь-який спосіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1