Справа № 359/8377/15-к
Провадження № 1-кп/359/18/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 , свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванків Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, батька неповнолітньої дитини, працюючого вантажником в ДП МА "Бориспіль", раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
08.04.2015 р., приблизно о 13 год. 00 хв., (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи на робочій зміні та виконуючи функціональні обов`язки вантажника засобів перонної механізації ДП МА "Бориспіль", обслуговував повітряне судно типу "Boeing 747-400 Freighter", рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ". Під час цього ОСОБА_17 вивантажував із повітряного судна вантаж, за допомого самохідного навантажувача контейнерів, та переміщував його на зчіпки з возиками, які ОСОБА_8 транспортував до вантажного терміналу, а ОСОБА_15 спостерігав за діями ОСОБА_17 , оскільки хотів опанувати навички керування даним спецтранспортом. Розвантаживши частину вантажу, в багажному відділенні повітряного судна, залишився ОСОБА_8 та ОСОБА_15 . В цей час ОСОБА_8 , перекладаючи картонну коробку, яка була пошкодженою, побачив в ній мобільні телефони та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії носять протиправний та незаконний характер, попередньо впевнившись у тому, що за ним ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, витягнув з вказаної коробки 3 мобільні телефони, один з яких залишив собі, а саме мобільний телефон марки "BRAVIS", моделі "MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , а два надав ОСОБА_15 , а саме мобільні телефони марки "BRAVIS", моделі "MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , та з місця вчинення злочину зник, отримавши можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.
Зазначені дії ОСОБА_8 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні і вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення своєї вини не визнав повністю та показав, що він працює вантажником в ДП МА "Бориспіль". 08.04.2015 р. він був на зміні, та надійшла вказівка від диспетчера на обслуговування літака сполученням "Баку-Київ", який сів на стоянку № 55. Він разом з іншими працівниками його зміни поїхали на стоянку для розвантаження багажу. Прибувши до літака, вони вивантажили палети за допомогою спецтранспорту. Однак, на літаку залишилася ще одна 6-кутова палета, яку їхній спецтранспорт не міг вивантажити. У зв`язку з чим було прийнято рішення щодо перекломлектування вантажу на інший тип авіаційних палет на борту літака. Тому начальник зміни ОСОБА_11 дав йому вказівку, щоб він поїхав на склад та взяв там відповідну палету, яку вони в подальшому підняли на борт літака та на неї перевантажили необхідний багаж. На борту літака були присутніми начальник його зміни ОСОБА_11 , два вантажники із служби наземного обслуговування ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , два працівники авіакомпанії "Сілк вей", а також бортінженер. Піднявшись на борт літка разом із палетою, вони всі разом почали розбирати 6-метрову палету, передаючи коробки один одному, при цьому працівники авіакомпанії вказували, який саме вантаж необхідно перекласти на цю палету. Так, частинна вантажу прямувала до м. Бориспіль, а інша частина повинна була летіти далі. Весь вантаж був як у картонних коробках, так і на двох піддонах. Розвантажування відбувалося швидко, хвилин 15, в ході якого він не бачив, щоб якісь коробки були пошкодженні. Однак, він помітив, що в якийсь із коробок знаходилися мобільні телефони, оскільки на ній був надписи "смартфони". Переклавши весь вантаж на палету, яку піднімали на борт літака, її було спущено назад на землю. Однак, він залишився на борту літака, щоб укомплектувати вантаж на палету, який летів далі. Зробивши це, йому відразу по рації надійшла вказівка від бригадира, про те, що йому необхідно переїхати на сусідню стоянку для обслуговування літака, який прилетів із м. Стамбул. Коли він спустився із борту літака, то той вантаж, який вони завантажували в літаку на палету, що прямував до м. Бориспіль, знаходився в районі 37, 38 стоянок. Хто саме доставляв його на склад він не знає, оскільки працював на літаку, який прилетів із м. Стамбул. Закінчивши обслуговувати даний літак, десь близько обіду, він повернувся на склад. Після обіду, він пішов розкомплектовувати вантаж, який прилетів із м. Баку. Коли він прийшов, то вже почали розвантажувати цей вантаж, і він побачив, що зверху лежать коробки із смартфонами, як пошкоджений вантаж. Вони завжди, коли виявляли пошкоджений вантаж, відкладали його, а потім вже під час прийому-передачі його на склад, комірник складав відповідні документи. Жодних пошкоджених коробок, в момент розвантаження вантаж на літаку, він не помітив. В ході розкомплектування даного вантажу начальник викликав його, ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , в диспетчерську. Оскільки в цей момент на складі був він та ОСОБА_16 , то почувши це, вони відразу і пішли в диспетчерську, не закінчивши свою роботу. Коли вони прийшли, то в диспетчерській перебували начальник зміни ОСОБА_11 , диспетчер та три особи в цивільному одязі, яких він раніше не бачив. Їм нічого не пояснюючи, повели до битовки (роздягальня), і сказали відкрити свої шафки, з метою перевірки. Так, кожен працівник має свою шафку, яка закривається на ключ. Однак, у завгоспа є дублікат ключів від кожної шафки. Перевіривши їх шафки, жодних сторонніх предметів виявлено не було, однак їм сказали піти до автомобіля, бо їм необхідно поїхати до лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль". Це було близько 16-17 год., він точно не пам`ятає. Там його відразу допитали, з проводу рейсу сполученням "Баку-Київ", нічого йому не повідомляючи. Потім у нього відібрали відбитки пальців для занесення до дактилоскопічної карти. При цьому жодних документів, на підставі яких в нього відбирали відбитки пальців, працівники поліції йому не показували. Після цього його відпустили, та сказали що йому необхідно прийти до них завтра, тобто 09.04.2015 р. Враховуючи, що він в цей працював, то прийшовши на роботу, він попросив диспетчера зателефонувати до лінійного відділу, і запитати чи необхідно йому до них сьогодні йти. Зателефонувавши, диспетчеру повідомили, щоб він з`явився до них після 12 квітня. Потім 16 квітня йому зателефонували на мобільний телефон, та сказали, що йому необхідно сьогодні прийти до лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль". Він відразу повідомив про це диспетчера та начальника зміни. В той момент ОСОБА_11 , по виробничим питанням, їхав із водієм в напрямку лінійного відділу, то вони його підвезли до 1-ого КПП. Прийшовши до лінійного відділу, трохи почекавши, до нього підійшов працівник поліції, та повів його до кабінету, де в нього 08.04.2015 р. відбирали зразки відбитків пальців. Співробітник поліції повідомив, що необхідно повторно відібрати відбитки пальців. Потім працівник поліції сказав йому, щоб він поклав пальці правої руки на скотч, який він попередньо розмотав на столі. Після цього працівник поліції сказав взяти йому в праву руку звичайну скляну банку, яка стояла на столі, потримати та поставити на місце. Він так і зробив, при цьому працівник поліції нічого йому не пояснював. Йому показалося це дивним, однак йому невідома процедура відібрання зразків пальців рук, і він думав, що можливо це робиться саме так. Після цього його відпустили, і він повернувся назад на роботу, та розповів про все начальнику зміни ОСОБА_11 . Пізніше він вже звернувся із скаргою на неправомірні дії працівників лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль", оскільки до цього він навіть не міг уявити, до яких наслідків це могло призвести, оскільки повністю довіряв правоохоронним органам. Також додав, що ОСОБА_17 він знав, оскільки до цього вони не одноразово пересікались на роботі, в ході розвантаження вантажу з літаків. ОСОБА_15 він раніше ніколи не бачив, та вперше з ним зустрівся, як раз на рейсі сполученням "Баку-Київ".
Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 показав, що з приводу обставин вчинення даного кримінального правопорушення йому нічого не відомо. Всі обставини дізнався лише з матеріалів кримінального провадження, а тому будь-яких відомостей повідомити не може. Так, ТОВ "САВ-Дістрибьюшн", внаслідок вчинення даного злочину було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 11 999 грн. 70 коп. В той же час слідчим було їм повернути два мобільні телефони. Таким чином, в ході досудового розслідування даного злочину, ним як представником потерпілого ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 3 999 грн. 90 коп. Даний позов він підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Також додав, що станом 08.04.2015 р. телефони марки "BRAVIS", моделі "MEGA", в мережі магазинів роздрібної торгівлі ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" не реалізовувалися, та лише вперше ввозилися на територію України. На наступний день в Україні було продано даний телефон, саме за ціною 3 999 грн. 90 коп. Тобто вартість одного телефону марки "BRAVIS", моделі "MEGA", становить саме 3 999 грн. 90 коп.
При розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , безпосередньо допитавши обвинуваченого, представника потерпілого, свідків, вивчивши документи як докази на які посилався прокурор, вивчивши всі матеріали кримінального провадження, провівши дебати у яких прокурор просила ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, аналогічне просив і представник потерпілого, а захисник та обвинувачений, який не визнавав своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, просив його виправдати, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 не вбачається склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а також вважає, що його вина не знайшла свого підтвердження під час судового слідства, а прокурором, у тому числі, не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення .
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Судом були допитані свідки обвинувачення, які на думку прокурора, підтверджують винуватість ОСОБА_8 , в інкримінованому йому злочині.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він працював вантажником СНО ДП МА "Бориспіль". 2015 р., точної дати він не пам`ятає, можливо 8 квітня, ОСОБА_17 відправили на розвантажування рейсу. Він працював на спецтехніки "Лоутер", і даний транспортний засіб знаходився в терміналі "F". У зв`язку з чим ОСОБА_17 попросив підвести його на тягачі в даний термінал. Він підійшов до бригадира, і попросив дозволу на те, щоб підвести ОСОБА_17 на тягачі для розвантаження вантажу з літака. На що останній дав згоду. По прибуттю на стоянку ОСОБА_17 сів за кермо транспортного засобу "Лоутер", а оскільки він хотів опанувати навички керування даним спецтранспортом, то піднявся до ОСОБА_17 в кабіну. Однак, під час вигризки і загрузки палетів на літак, в кабіні може перебувати лише одна людина, тому він виліз із кабіна, та залишився на обслуговуванні рейсу, спостерігаючи за ОСОБА_17 . Під час обслуговування даного літака, палети з вантажем вивантажував ОСОБА_17 за допомогою спецтранспорту. Після вивантаження майже всього вантажу, залишилась одна 6-ти метрова, яку їхнім спецтранспортом вивантажити неможливо. Після цього одну палету ОСОБА_17 підняв на літак, а він разом з вантажниками, серед яких був і ОСОБА_8 , начальник його зміни, а також два представники авіакомпанії перевізника почали розкомплектовувати вантаж на 6-ти метровій палеті, перекладаючи на пусту, безпосередньо всередині літака. В цей момент він побачив, що одна із коробок була розірвана і з неї виглядали телефони. Це вже була в кінці розкомплектування багажу. Помітивши це, він взяв із коробки два мобільні телефони та поклав собі в кишеню. Він перебував біля цієї коробки один, ОСОБА_8 з іншими працівниками перебували з іншого боку палети. Чи міг це хтось помітити, він не знає. Коли вантаж був перекладений, то він пішов до тягача, де чекав ОСОБА_17 щоб відвести його на базу. Пізніше до нього підійшов ОСОБА_17 , і він відразу сказав йому, що він взяв два мобільні телефони з рейсу, і показав їх йому. Однак, ОСОБА_17 необхідно і ще було погрузити палети з вантажем, що привезли на літак, а тому останній пішов, а він залишився його чекати далі. Закінчивши виконувати роботу, ОСОБА_17 сів до нього в тягач, і вони разом поїхали на базу. Приїхавши на базу, в тягачу він віддав один мобільний телефон ОСОБА_17 , який вийшовши з тягача кудись пішов. Він же будучи на базі, разом з іншим мобільним телефоном, піднявся на другий поверх, в роздягальну. Перебуваючи там, він злякався, а тому поклав мобільний телефон не в свою шафку, а в чужу, яка була поряд з його. Після цього він відразу спустився на перший поверх, в їдальню, де взяв собі каву. Як тільки він вийшов із їдальні, до нього підійшли працівники поліції, та його разом із ОСОБА_17 забрали до лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль". Це були близько 16:00 год. У лінійному відділі його завили до кабінету, та почали питати про мобільні телефони. Однак, спочатку він злякався, та сказав працівникам міліції, що йому нічого не відомо. В нього почали питати, хто окрім нього був ще на рейсі. Він їм відповів, що ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , начальник його зміни, представники авіакомпанії, та ще якісь працівники, яких він не знав. Його почали допитувати, і він вже потім повідомив місце знаходження одного телефону, а про інший сказав, що він віддав ОСОБА_17 , і де він знаходиться йому невідомо. Вже в ночі, він разом із працівником лінійного відділу, пішли до роздягальні і він показав, куди саме поклав мобільний телефон. Даний телефон був вилучений із шафки працівником міліції у присутності понятих. Потім його знову допитували. Показів з приводу того, що ОСОБА_8 викрав мобільні телефони він особисто не давав. Він взагалі не бачив, щоб ОСОБА_8 брав на рейсі якісь телефони. Його допитували дуже багато раз, і його письмові покази, де він писав, що взяв мобільні телефоні на рейсі, працівники міліції рвали, і допитували знову. Його покази друкували працівники лінійного відділу, зокрема і слідчий ОСОБА_22 , він їх лише підписував. Він був не повністю з ними згоден, оскільки вони не в повній мірі відповідали дійсності, однак працівники міліції сказали йому, що саме такі покази необхідно давати. Будь-які зауваження до показів він не робив, оскільки його допитували до трьох голин ночі, і він боявся працівників міліції. Саме працівники міліції сказали, що телефон вкрав ОСОБА_8 , а він лише підписав такі покази, хоч особисто такого не повідомляв, оскільки працівники міліції чинили на нього психологічний тиск. Після цього в нього ще відібрали зразки відбитків пальців рук. Відпустили його додому лише в півчетвертої ночі, і зранку йому було необхідно знову з`явитись до лінійного відділу. На наступний день його знову допитували. Також додав, що під час проведення впізнання, він не пам`ятає хто саме його проводив із працівників міліції, однак не слідчий ОСОБА_22 . В ході проведення даної слідчої дії йому показували фотографії, запитуючи при цьому, чи він когось знає. Показав на фотографію ОСОБА_23 , оскільки він його знав, всіх інших осіб бачив перший раз. Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним повторно у судовому засіданні 29.03.2017 р., надав аналогічні покази.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що він працював вантажником СНО ДП МА "Бориспіль". Точної дати він не пам`ятає, в той день він заступив на свою робочу зміну, і за вказівкою диспетчера його було направлено на розвантаження вантажного повітряного судна сполучення "Баку-Київ". Він працював на спецтранспорті "Лоудер". На даний рейс його підвозив вантажник ОСОБА_15 на тягачу, оскільки літак знаходився в терміналі "F", а вони перебували в терміналі "B". Однак, диспетчер назначив останнього лише на доставку його до літака та підготовку спецтехніки. Прибувши на стоянку, він підготував техніку для розвантаження літаку. Потім вже прилетів літак, та припаркувався на стоянці. Після цього на стоянку прибули вантажники із вантажного терміналу, зокрема серед них був і ОСОБА_8 , та два представники авіакомпанії перевізника, прізвищ яких він не знає. Під час обслуговування даного літака, він вивантажував за допомогою спецтранспорту палети з вантажем, а саме знімав їх з літака та переміщував на вантажні візки, які вантажники вантажного терміналу відвозили до вантажного складу. Після вивантаження більшої частини вантажу, залишилась одна 6-ти метрова, яку їхнім спецтранспортом вивантажити неможливо. У зв`язку із цим старший зміни вантажників вантажного терміналу надав комусь вказівку привезти до літака пусту палету, що хтось і зробив. В подальшому дану палету, ним було піднято на спецтранспорті, а також заведено в середину літака. В цей момент на борту літака перебували ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , його начальник чи диспетчер, та два представники авіакомпанії перевізника. Вони всі разом почали розкомплектовувати вантаж на 6-ти метровій палеті, перекладаючи його на пусту. Частина вантажу залишилась на даній палеті, оскільки він прямував далі. Він не помітив, щоб якісь вантаж був пошкоджений. Також він не бачив, щоб ОСОБА_23 під час розвантаження 6-метрової палети брав коробку з мобільними телефонами, хоча останній знаходився по відношенню до нього з усіх найближче. Коли було перекладено весь необхідний вантаж, він спустив цю останню палету із літака. Після цього майже всі вантажники поїхали обслуговувати інший літак, який знаходився на сусідній стоянці, також із вантажем. Він загрузив ще дві палети на виліт, на літак, які привезли із вантаженого терміналу. Після цього до нього надійшло повідомлення від диспетчера про те, що йому необхідно залишитись на трапі, оскільки необхідно було переробити якісь документи на вантаж, так як не весь прямував далі. Один із представників авіакомпанії поїхав за цими документами, і він близько часу чекав його на трапі. Коли приїхав представник авіакомпанії, то вже нікого на стоянці не було. Після чого він відігнав трап, то збирався їхати на базу. До нього на тягачі під`їхав ОСОБА_15 , щоб забрати його і відвести на базу. Перед тим як приїхати на базу ОСОБА_15 сказав, що хоче дати йому мобільний телефон. Походження даного телефону на той час йому було невідоме. Звідки він взяв даний телефон та чому хоче його віддати, останній йому не пояснював. Як тільки він приїхав на базу, то відразу пішов до диспетчера, щоб повідомити, що він вже повернувся та віддати ключі від спецтехніки та документи. Пройшло близько 15 хвилин і на базу прийшли чотири працівники лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль". Це було десь о 16:00 год. чи о 17:00 год. Вони відразу забрали його до лінійного відділу, де завили в один із кабінетів, та хвилин через 40 прийшов оперативний співробітник, який повідомив, що у ОСОБА_15 знайшли мобільний телефон, який був викрадений із літаку сполученням "Баку-Київ". Даний телефон вони знайшли у шавці ОСОБА_24 , яка знаходилася поряд із шафкою ОСОБА_15 . У зв`язку з чим працівники міліції шукали ОСОБА_24 , якого знайшли після опівночі вдома. Його також привезли до лінійного відділу. Також вони повідомили, що з даного літаку було викрадено ще два мобільних телефони, і запитали в нього, де вони знаходяться. На що він відповів, що йому про це нічого невідомо, однак він здогадується, де можуть знаходитись ці мобільні телефони. Також працівники міліції надали йому письмові пояснення ОСОБА_15 для ознайомлення, в яких було написано, що крадіжку телефонів вчинив ОСОБА_8 . Його протримали десь до трьох ночі, щоб він думав, де можуть точно бути телефони, а потім відпустили і сказали приїхати зранку. Близько 7 ранку наступного дня він
приїхав до лінійного відділу, і він разом з працівником лінійного відділу ОСОБА_25 направились до місця, де могли на його думку бути телефони, а саме до приміщення роздягальні СНО. Коли вони туди прийшли, то ОСОБА_25 почав обшукувати всі шафки. В цей час в роздягальні крім нього та ОСОБА_25 нікого не було. В одній із шафок, якою ніхто не користується, останній знайшов коробку з мобільним телефоном. Дана коробка лежала в невеликому пакеті. ОСОБА_25 взяв у руки цей пакет та вони разом пішли до лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль". Він завів його до кабінету, де вже перебував якісь оперуповноважений співробітник, і ОСОБА_25 показав йому мобільний телефон та наказав йому оформити на нього добровільну видачу даного мобільного телефону, а сам залишив кабінет. Після цього даний співробітник лінійного відділу, лише в його присутності, дістав з пакету коробку з мобільним телефоном, відкрив її, витягнув звідти телефон, документи на нього та всі аксесуари до нього, описав їх, та поклав все на стіл. Чи тримав дану коробку він в руках, не пам`ятає. В його присутності коробку з телефоном назад не упаковували та не опечатували. Однак, при ньому відкривав працівник міліції сейф, і він там бачив коробку із дуже схожим мобільним телефоном на цей, що лежав на столі, який був опечатаний. Працівник міліції продиктував йому заяву про добровільну видачу мобільного телефону, він так і написав, а потім підписав. Мобільний телефон він сам не видав, а лише повідомив, де міг знаходитись телефон. Також в нього відібрали письмові пояснення, після чого його відпустили додому. ОСОБА_15 після цього він жодного разу не бачив, оскільки його відразу звільнили.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він працює на посаді начальника зміни в ДП МА "Бориспіль". 08.04.2015 р. він заступив на свою робочу зміну. Відповідно до затвердженого плану та за вказівкою диспетчера, йому було надано вантажників, серед яких зокрема був і ОСОБА_8 , на обслуговування рейсу сполученням "Баку-Київ". В його посадові обов`язки розвантаження вантажу не входить, він контролює процес. Однак, іноді може допомагати вантажникам, якщо вони не встигають по часу. Під час вивантаження вантажу, всі вантажники працюють в робочій спецформі, а також в рукавичках. В ході обслуговування даного рейсу також були присутні два ватажники СНО, один з яких ОСОБА_17 працював на спецтранспорті "Лоутер", який вивантажував палети з вантажем з літаку, іншого не знав. Після вивантаження майже всього вантажу, залишилась одна 6-ти метрова, яку їхнім спецтранспортом вивантажити неможливо. У зв`язку з чим було прийнято рішення підняти меншу палету на літак, і вже всередині перекласти на неї вантаж. Він сказав ОСОБА_8 залишатися на даному рейсі, а всіх інших вантажників він відправив на обслуговування іншого рейсу, який прилетів із м. Стамбул. Він також залишився на даному рейсі. Потім одну палету за допомогою "Лоутера" було піднято на літак. Він, ОСОБА_8 , один із ватажників СНО, два представники авіакомпанії перевізника та спеціаліст по завантаженню та розвантаженню повітряних суден, піднялися на борт літака. Розвантажування здійснювали ОСОБА_8 та вантажник СНО, а саме перекладали коробки на меншу палету. Вже в самому кінці, він трохи їм допоміг, переклавши декілька коробок, оскільки вони не встигали. Будь-якого пошкодження вантажу він не бачив. ОСОБА_8 перебував постійного в його полі зору, на відстані 2-3 метри, і він не бачив, щоб останній забрав якусь коробку. Після того, як було перекладено весь вантаж на палету, її спустили з літака, яку погрузили на візок. Однак, в літаку ще був вантаж, який летів далі, оскільки це був транзитний рейс, і ОСОБА_8 залишився в літаку, щоб укомплектувати цей вантаж для його подальшого переміщення. Завершивши виконання цієї роботи, ОСОБА_8 відразу направився на обслуговування іншого рейсу, із м. Стамбул. Після чого, повернувся на вантажний термінал. Вже на вантажному терміналі, коли приймали вантаж, вантажником ОСОБА_26 було виявлено пошкодження вантажу, про що було складено відповідні документи. Близько 18:00 год. прийшли три працівники лінійного відділу, та повідомили, що на рейсі сполученням "Баку-Київ" відбулася крадіжка мобільних телефонів. У зв`язку з цим до диспетчерської було викликано вантажників, які обслуговували даний рейс. Прийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 . З ними працівники лінійного відділу пішли до роздягальні, оглядати їх шафки. Він присутній при цьому не був. Потім їх забрали до лінійного відділу для відібрання пояснень. На роботу вони вже не поверталися. Його також викликали до лінійного відділу. Після робочої зміни, він пішов до лінійного відділу, де в нього відібрали пояснення та відбитки пальців рук, та відпустили додому. У ОСОБА_8 також відбирали відбитки пальців рук, бо він бачив як останній змивав нанесену на руки речовину. Також додав, що ОСОБА_8 пізніше ще раз викликали до лінійного відділу, оскільки він в нього відпрошувався з роботи. Коли ОСОБА_8 повернувся, то повідомив, йому що він вже на роботі. Також останній розповів йому, що у лінійному відділі в нього повторно відбирали відбитки пальців рук, у якісь дивний спосіб, а саме: працівник міліції сказав йому, щоб він поклав пальці правої руки на скотч, який він попередньо розмотав на столі. Потім сказав взяти йому в праву руку звичайну скляну банку, яка стояла на столі, потримати та поставити на місце.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що він працював вантажником на вантажному складі в ДП МА "Бориспіль". У 2015 р., точної дати він не пам`ятає, одна знає, що вже було тепло, він заступив на свою робочу зміну, і за вказівкою диспетчера його, та інших вантажників, зокрема ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_28 , було направлено на розвантаження вантажного повітряного судна сполучення "Баку-Київ". При обслуговуванні даного рейсу він весь час знаходився знизу, біля літака, а саме з "Лоудер" перетягували вантажні візки, які в подальшому, на скільки він пам`ятає ОСОБА_29 , відвозили до вантажного складу. Під час вивантаження вантажу, всі вантажники працюють в робочій формі, а також в рукавичках. Також разом з ними розвантажували даний літак вантажники СНО, а саме ОСОБА_17 , який керував транспортним засобом "Лоудер", та його помічник ОСОБА_15 . Після вивантаження більшої частини вантажу з літаку, залишилась одна велика палета, яку їхнім спецтранспортом вивантажити неможливо. У зв`язку із цим старший зміни вантажників вантажного терміналу ОСОБА_11 , який також перебував на обслуговуванні даного рейсу, надав комусь вказівку привезти до літака пусту палету, що хтось і зробив. В подальшому дану палету за допомогою "Лоудера", було піднято на літак. Після цього старший зміни ОСОБА_11 сказав, щоб ОСОБА_8 разом з ним піднявся на літак для розкомплектовувати вантаж на великій палеті, а всіх інших вантажників він відправ на обслуговування іншого літаку, який прилетів із м. Стамбул. Він разом з іншими вантажниками пішли розвантажувати цей літак. Разом із ОСОБА_23 та ОСОБА_11 на літак піднялися два представники авіакомпанії перевізника, та вантажник СНО ОСОБА_15 , а ОСОБА_17 керував "Лоудером". З приводу викрадення мобільних телефонів йому нічого не відомо. Він про це дізнався в кінці зміни, коли його разом з іншими вантажниками, які обслуговували цей рейс повезли до лінійного відділу поліції в аеропорту "Бориспіль". Там його допитали, взяли відбитки пальців рук, а потім відпустили. Також він у лінійному відділі бачив ОСОБА_17 .
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він працював вантажником СНО в ДП МА "Бориспіль". Точної дати він не пам`ятає, у 2015 р. він заступив на свою нічну робочу зміну та почав виконувати функціональні обов`язки. Наступного дня зранку він змінився та направився за місцем свого проживання. Цього ж дня, ввечері, до нього додому приїхали працівники лінійного відділу, які поросили його проїхати разом з ними до аеропорту "Бориспіль", для того, щоб він відкрив свою металеву шафу у роздягальні, нічого не пояснюючи. На дану пропозицію він погодився та вони поїхали. По прибуттю до місця роботи, у роздягальні, він у присутності декількох працівників міліції, двох понятих, а також ОСОБА_15 , відкрив свою шафку, де на верхній полиці знаходилася якась коробка з-під мобільного телефону. Звідки взялася ця коробка він не знає, оскільки після зміни він перевдягнувся та закрив свою шафку на ключ. В той же час він помітив, що його шафка пошкоджена, а саме вигнуто верхній кут дверей. Тобто її хтось зламав. Працівники міліції здійснювали фотографування його шафки, коробки. На скільки він пам`ятає, вони витягували коробку з його шафки. Однак в його присутності її не відкривали, не упаковували та не опечатували. Чи був там телефон, він не знає, бо коробку не відкривали. Працівники міліції складали якісь документи. Однак, в роздягальні він жодних документів не підписував. Після проведення огляду він разом з працівниками міліції поїхав до лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль", де він вже підписував якісь документи, однак їх зміст він не читав. Також додав, що до їхнього роздягальні мають доступ лише вантажники СНО, вантажникам з інших служб вхід заборонений.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що він працював вантажником на вантажному складі в ДП МА "Бориспіль". 08.04.2015 р. за вказівкою диспетчера його та інших вантажників, зокрема і ОСОБА_8 , і начальника зміни ОСОБА_11 , було направлено на обслуговування літака сполучення "Баку-Київ". При обслуговуванні даного рейсу він весь час знаходився знизу, біля літака. Під час вивантаження вантажу, всі вантажники працюють в робочій формі, а також в рукавичках. Також при розвантаженні вантажу на даному рейсі брали участь вантажники СНО, які працюють на спецтехніки, за допомогою якою піднімають і опускають палети. Він був на даному рейсі не до кінця, оскільки на сусідню стоянку прилетів літак із м. Стамбул. Тому хвилин через 15-20 надійшла вказівка від бригадира ОСОБА_31 про те, що він та ще два вантажники переходять на обслуговування даного рейсу. За час його перебування на обслуговуванні рейсу сполучення "Баку-Київ" жодних проблем не було. Однак, знає, що пізніше не могли розвантажити якусь палету, і вантажники піднималися на літак. З приводу викрадення мобільних телефонів йому нічого не відомо. Він про це дізнався, коли його разом з іншими вантажниками, які обслуговували рейс сполучення "Баку-Київ" повезли до лінійного відділу поліції в аеропорту "Бориспіль". Там його допитали, взяли відбитки пальців рук, а потім відпустили.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він працював вантажником на вантажному складі в ДП МА "Бориспіль".08.04.2015 р. о 08:00 год., він заступив на свою робочу зміну. Потім за вказівкою диспетчера його, та інших вантажників, зокрема і ОСОБА_8 , було направлено на розвантаження вантажного повітряного судна сполучення "Баку-Київ". При обслуговуванні даного рейсу він виконував свої функціональні обов`язки, керуючи засобом перонної механізації, а саме трактором. Весь час при розвантаженні рейсу він знаходився в кабіні транспортного засобу. Як тільки він приїхав на даний рейс йому на трактор за допомогою "Лоутера" завантажили палети із вантажем, і він відразу його повіз на територію складу. Після цього його відразу відправили на обслуговування іншого літака, який був на сусідній стоянці. Також разом з ними розвантажували даний літак два вантажники СНО, а саме ОСОБА_17 , який керував транспортним засобом "Лоудер", а прізвище іншого він не знає. Під час обслуговування рейсу всі вантажники їх служби працюють в робочій формі, а також обов`язково в рукавичках. Пізніше, коли він разом з іншими вантажниками перебували на складі, їх викликали до диспетчерської. Прийшовши туди, там були працівники лінійного відділу, які повідомили, що з рейсу сполучення "Баку-Київ" зникли два телефони. У зв`язку з чим у нього, та у інших вантажників, які обслуговували даний рейс, працівники лінійного відділу провели огляд їх шафок. Після цього їх доставили до лінійного відділу, зокрема і ОСОБА_8 . Там в нього відібрали пояснення, а потім відпустили. Відбитки пальців рук в нього не відбирали. Однак, знає, що у ОСОБА_8 відбирали відбитки пальців рук в той вечір. Крім того, ОСОБА_23 повідомляв йому, що його викликали ще до лінійного відділу, де в нього повторно відбирали відбитки пальців рук у незвичайний спосіб, а саме за допомогою банки, яку йому сказали потримати в руках.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він працював оперуповноваженим сектору карного розшуку в лінійному відділі в аеропорту "Бориспіль". 08.04.2015 р. він перебував на своєму робочому місці, та йому стало відомо від начальника про те, що вантажники ДПМА "Бориспіль", які здійснювали розвантаження вантажного повітряного судна сполученням "Баку-Київ", викрали з вантажу декілька мобільних телефонів. У зв`язку з чим його та кількох його колег відправили на місце події. Прибувши на стоянку, де здійснювалося розвантажування даного літака, вони побачили, що там вже нікого не має. Вони відразу направились до адміністративної будівлі. В ході спілкування з диспетчером, останній їм повідомив, що обслуговування даного рейсу здійснювали вантажники приватної компанії "Інтеравіа" та штатні працівнику аеропорту. Отримавши прізвища вантажників, які згідно штатного розпису обслуговували даний літак, вони направилися до роздягальні. Там було виявлено ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які обслуговували даний рейс. В цей момент він присутнім там не був. Вказаних осіб привезли до лінійного відділу для відібрання пояснень. Він безпосередньо спілкувався із ОСОБА_15 . Так, ОСОБА_15 повідомив, що вкінці обслуговування рейсу сполучення "Баку-Київ" їх залишилось троє, а саме він, ОСОБА_17 , який керував "Лоудером" та вантажник із вантажного терміну, прізвище якого йому не було відомо. З даним вантажником вони перебували безпосередньо на борту літаку, де здійснювали розвантаження, в ході якого помітили, що одна із коробок, в якій знаходились мобільні телефони, була надірвана. Між ними та зазначеним вантажником виникла спонтанна розмова, де вони порадившись між собою, вирішили викрасти три мобільні телефони. Так, два телефони взяв ОСОБА_15 , а один цей вантажник. Пізніше ними було з`ясовано, що прізвище цього вантажника ОСОБА_8 . Так, вони звернулися до диспетчера вантажників вантажного терміналу, та останнім були викликано вантажників, які обслуговували рейс "Баку-Київ". Було проведено огляд їх шафок. Також встановлено, що на борту літака перебував саме ОСОБА_8 . У зв`язку з чим його також було викликано в лінійній відділ для відібрання пояснень. ОСОБА_8 він супроводжував під час його доставки до лінійного відділу. Вже у лінійному відділі ОСОБА_15 підтвердив, що саме він залишався з ним на борту літака. Також ОСОБА_15 повідомив, що один телефон він взяв собі, поклавши його до своєї шафки, а другий для свого напарника ОСОБА_17 . Так, вони домовилися, що цей телефон він покладе у роздягальні до нічийної шафки, а ОСОБА_17 вже там його забере. Третій телефон забрав ОСОБА_8 , де він його дів йому не було відомо. В подальшому ОСОБА_15 добровільно видав телефон, який був у нього, діставши його зі своєї шафки. Однак, він при цьому особисто присутній не був, а тому знає зі слів його співробітників. В ході спілкування із ОСОБА_17 , останній зізнався, що коли він прийшов до роздягальні, то побачив, що там у шафці мобільний телефон, то зрозумів, що це той телефон, який був викрадений із рейсу.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що він працював оперуповноваженим сектору карного розшуку в лінійному відділі в аеропорту "Бориспіль". Точної дати він не пам`ятає, у 2015 р., він перебував на своєму робочому місці. До лінійного відділу надійшла інформація з приводу того, що під час розвантажування одного із рейсів, вантажниками було викрадено мобільні телефони. Який саме рейс не пам`ятає. За вказівкою начальника його та ще декількох оперуповноважених було направлено до вантажного складу в аеропорту для проведення першочергових розшукових дій. Прибувши на місце, він залишився у службовому автомобілі, а інші оперуповноважені пішли до приміщення. В подальшому він забезпечував доставку ОСОБА_15 до лінійного відділу, оскільки було встановлено, що він обслуговував рейс, на якому було викрадено телефони, для проведення опитування. На скільки він пам`ятає, пізніше до лінійного відділу було доставлено вантажника ОСОБА_8 , оскільки він також перебував на цьому рейсі. В подальшому він проводив опитування ОСОБА_15 , який повідомив, що він із ОСОБА_8 викрали з вантажу мобільні телефони на рейсі, який вони разом розвантажували, а саме ОСОБА_8 передав йому коробку з телефоном, а він її взяв. В подальшому цей мобільний телефон було виявлено його співробітниками у шафці ОСОБА_15 . Він особисто присутнім при цьому не був, знає лише зі слів. Також він опитував ОСОБА_8 , який заперечував факт вчинення ним крадіжки телефонів. При цьому в службовому кабінеті також були присутні його начальник ОСОБА_25 , та оперуповноважений ОСОБА_14 . Після того, як ОСОБА_8 опитали його відпустили додому. Коли це було точно не пам`ятає, але знає, що ОСОБА_8 не встиг на автобус. У зв`язку з чим, його доставили додому на службовому автомобілі, на скільки він пам`ятає. В ході опитування ОСОБА_8 , до останнього будь-яких заходів ні фізичного, ні психологічного характеру. Все відбувалось у точній відповідності до вимог чинного законодавства.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що вона проводила дактилоскопічну експертизу по даному кримінальному провадження, на підставі постави слідчого. Для проведення даної слідчим було передано дві картонні коробки з мобільними телефонами, які були упаковані та опечатані. Вона обробляли коробки дактилоскопічним порошком, нанесла на коробку липку стрічку, і перенесла відбитки пальців на аркуш А4. Як би сліди були чимось нанесені, а не залишені безпосередньо залишені особою, то вони були б непридатні для дослідження за допомогою дактилоскопічного порошку. Однак, в інший спосіб можливо б було провести дослідження таких слідів. У висновку відповідають лише на ті питання, які поставлені в постанові про призначення експертизи. Про інше у висновку не зазначає.
В судовому засіданні судом досліджено письмові докази сторони обвинувачення, які на думку прокурора, доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме:
-рапорт начальника СБЗПТЛ ЛВ в аеропорту "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_32 від 08.04.2015 р. (т.1 а.с.6);
-заяву ОСОБА_12 від 08.04.2015 р. про надання дозволу працівникам міліції провести огляд місця події (приміщення), розташованого за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, адміністративна будівля СНО (т.1 а.с.7);
-протокол огляду місця події адміністративної будівлі ДП МА "Бориспіль", яка знаходиться в режимній зоні, поблизу терміналу "В", розташованого за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, від 08.04.2015 р. з фототаблицями до даного протоколу (т.1 а.с.8-9, 10-14);
-заява ОСОБА_17 від 09.04.2015 р. про добровільну видачу працівникам міліції мобільного телефону "BRAVIS MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який він знайшов у шафці в роздягальні (т.1 а.с.21);
-протокол огляду місця події службовий кабінет № 4 ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області від 09.04.2015 р. з фототаблицями до даного протоколу (т.1 а.с.22-23, 24-25);
-висновок експерта № 201 від 18.04.2015 р. (т.1 а.с.33-49);
-протокол огляду предмету поліетиленового пакету експертної служби МВС України № 3302459, який опечатаний та на якому кульковою ручкою блакитного кольору нанесено запис "До висновку експерта № 201 від 18.04.2015 р. з фототаблицями до даного протоколу (т.1 а.с.51-52, 53-63);
-постановою слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 25.04.2015 р. (т.1 а.с.64-65);
-розписка представника ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" ОСОБА_10 від 05.06.2015 р. (т.1 а.с.66);
-рапорт слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_33 від 23.04.2015 р. (т.1 а.с.80);
-заява про злочин від директора ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" ОСОБА_34 з додатками, яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ЛВ в а/п "Бориспіль" № 251 від 22.04.2015 р. (т.1 а.с.81-82, 83-109);
-протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_15 від 25.04.2015 р. (т.1 а.с.110-113);
-копія листа ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" № 2804001 від 28.04.2015 р. (т.1 а.с.115);
-протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 від 28.04.2015 р. (т.1 а.с.116-119);
-лист слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 № 3538 від 05.05.2015 р. до ДП МА "Бориспіль" (т.1 а.с.123-125);
-лист ДП МА "Бориспіль" № 35-22-219 від 28.05.2015 р. щодо надання інформації з додатками (т.1 а.с.126-127, 128-168);
-клопотання про надання тимчасового доступу до документів від 05.05.2015 р. (т.1 а.с.170-172);
-копія ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_35 від 06.05.2015 р. (т.1 а.с.173);
-протокол тимчасового доступу до документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю (про відсутність інформації) від 22.05.2015 р. (т.1 а.с.177);
-клопотання про надання тимчасового доступу до документів від 05.05.2015 р. (т.1 а.с.179-181);
-копія ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_36 від 06.05.2015 р. (т.1 а.с.182);
-лист начальника Департаменту безпеки ПрАТ "МТС Україна" ОСОБА_37 № GD-15-8069 від 14.05.2015 р. (т.1 а.с.186);
-клопотання про надання тимчасового доступу до документів від 05.05.2015 р. (т.1 а.с.188-190);
-копія ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_36 від 06.05.2015 р. (т.1 а.с.191);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.05.2015 р. з додатком до даного протоколу (т.1 а.с.195-196, 197);
-довідка представника ПрАТ "Київстар" ОСОБА_38 від 22.05.2015 р. (т.1 а.с.198);
-клопотання про проведення обшуку від 14.05.2015 р. (т.1 а.с.200-203)
-копія ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_39 від 15.05.2015 р. (т.1 а.с.204-206);
-протокол обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від 19.05.2015 р. з фототаблицями до даного протоколу (т.1 а.с.207-213, 214-227);
-зберігальна розписка ОСОБА_8 від 15.06.2015 р. (т.1 а.с.228);
-постанова слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 від 22.04.2015 р. про призначення додаткової судово-дактилоскопічної експертизи (т.2 а.с.2-3);
-висновок експерта № 3-02/712 від 02.06.2015 р. з додатками (т.2 а.с.7-11, 12-22);
-запит слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 № 4263 від 03.06.2015 р. та довідка директора ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" ОСОБА_34 № 04/06-15-231 від 04.06.2015 р. щодо вартості трьох мобільних телефонів "BRAVIS MEGA" станом на 08.04.2015 р. (т.2 а.с.23, 24);
-запит слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 № 4264 від 03.06.2015 р. до ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" щодо надання належним чином завірених копій документів, підтверджуючих недостачу трьох мобільних телефонів "BRAVIS MEGA" (т.2 а.с.25);
-копія акту приймання товару № 94529230 від 10.04.2015 р. з додатком (т.2 а.с.26, 27);
-постанова про залучення представника потерпілого від 05.6.2015 р. (т.2 а.с.28-29);
-копія рапорту слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_33 від 06.07.2015 р. (т.2 а.с.51);
-копія наказу № Н-11-07-275/п8 від 05.05.2004 р. про прийом на роботу ОСОБА_8 на посаду вантажника СПВД в ДП МА "Бориспіль" (т.2 а.с.73);
-копія договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 11-14-543 від 18.06.2014 р. (т.2 а.с.74).
Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого та письмові докази, надані стороною захисту.
Крім того, на обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором будо долучено наступні протоколи слідчих дій, а саме: протоколи допиту свідків: ОСОБА_16 (т.1 а.с.70-71), ОСОБА_19 (т.1 а.с.72-75), ОСОБА_27 (т.1 а.с.76-77), ОСОБА_11 (т.1 а.с.78-79), ОСОБА_12 (т.1 а.с.233-237), ОСОБА_17 (т.2 а.с.42-45), ОСОБА_15 (т.2 а.с.46-49), ОСОБА_14 (т.2 а.с.88-91), ОСОБА_20 (т.2 а.с.92-95), ОСОБА_18 (т.2 а.с.96-101), протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_10 (т.2 а.с.31-36), протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 (т.2 а.с.61-65), а також письмові пояснення: ОСОБА_15 (т.1 а.с.15-18, т.1 а.с.238-240), ОСОБА_8 (т.1 а.с.19, т.1 а.с.229-232, т.2 а.с.37-39), ОСОБА_12 (т.1 а.с.20), ОСОБА_17 (т.1 а.с.26-27, т.2 а.с.40-41), однак, з огляду на те, що в цих протоколах містяться показання підозрюваного, свідків та представника потерпілого, які суд безпосередньо не сприймав під час судового засідання, ці показання та письмові пояснення були надані слідчому та оперативним працівникам під час досудового розслідування, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, про те, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, тому судом дані докази оцінюються критично та не приймаються до уваги.
Об`єктивно з`ясувавши обставини та дослідивши під час судового розгляду докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_23 передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не знайшло свого підтвердження, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, з таких підстав.
Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.
Так, ч. 1 ст. 185 КК України передбачає відповідальність за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна.
Об`єктивна сторона злочину проти власності полягає у викраденні. чужого майна. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна - таємність. Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.
Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.
Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові.
При цьому під безоплатністю розуміється вилучення майна на користь винного без еквівалентної заміни, тобто без рівноцінного відшкодування вилучених матеріальних цінностей іншим майном, грошовими коштами або людською працею.
Корисливий мотив при вчинені злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь.
Таким чином, із суб`єктивної сторони таємне викрадення чужого майна полягає в наявності лише прямого умислу, де винна особа усвідомлює, що протиправно безоплатному вилучає чуже майна і обертає його на свою користь, чим завдає шкоди власникові.
Так, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_8 в період часу з 12:44 год. по 14:28 год., 08.04.2015 р., усвідомлюючи, що його дії носять протиправний та незаконний характер, попередньо впевнившись у тому, що за ним ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, викрав з вантажного повітряного судна типу "Boeing 747-400 Freighter", рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ", що знаходився за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, три мобільні телефони марки "BRAVIS", моделі "MEGA", загальною вартістю 11 999, 70 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В частині 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожний зібраний під час досудового розслідування доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувального вироку, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.
Так, з показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що він брав участь в обслуговуванні рейсу сполученням "Баку-Київ", а саме безпосередньо перебував всередині літака, у вантажному відділенні, розвантажуючи 6-ти метрову палету, яку спецтранспортом вивантажити було неможливо. Під час перекладання коробок з вантажем з даної палети на іншу, пусту, він побачив, що одна із коробок була пошкоджена і з неї виглядали телефони (смартфони). Помітивши це, він взяв із коробки два мобільні телефони та поклав їх собі в кишеню. В той же час, ОСОБА_40 , який разом з ним розвантажував цей рейс, з вантажу нічого не брав. В подальшому, перебуваючи вже на базі, в тягачу, він віддав один мобільний телефон ОСОБА_17 , який також обслуговував разом з ним вищезазначений рейс, працюючи на транспортному засобі "Лоутер". Другий телефон він залишив собі, який заховав у роздягальні вантажників СНО, а саме поклавши його до чужої шафки, яка була поряд з його.
Такі покази свідка ОСОБА_15 повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , наданими ними під час допиту в судовому засіданні, в яких останні підтвердили, що ОСОБА_15 приймав участь в обслуговуванні рейсу сполученням "Баку-Київ", а саме розвантажував 6-ти метрову палету на борту літака, перекладаючи вантаж на іншу палету. ОСОБА_40 весь час перебував в їхньому полі зору, і жоден з них не бачив, щоб він забрав із вантажу якусь коробку, в тому числі з мобільними телефонами.
Крім того, свідок ОСОБА_17 підтвердив, що після того, як він закінчив обслуговувати даний рейс, до нього на тягачі під`їхав ОСОБА_15 , щоб забрати його і відвести на базу. Ідучи на базу, ОСОБА_15 сказав, що хоче дати йому мобільний телефон.
В той же час суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_17 , в частині того, що останній нічого не знав з приводу походження мобільного телефону, який йому повинен був віддати свідок ОСОБА_15 .
Так, будучи допитам в якості свідка ОСОБА_17 зазначив, що ОСОБА_15 , після завершення обслуговування рейсу "Баку-Київ", по дорозі на базу, сказав, що дасть йому мобільний телефон. При цьому факт того, що ОСОБА_17 почувши це, навіть не поцікавився та не запитав у ОСОБА_15 , який є лише його колегою, у зв`язку з чим та що за, він дасть йому мобільний телефон, свідчить про надуманість та не достовірність таких його показів.
Також, як вбачається із показів свідка ОСОБА_17 саме він показав працівникам міліції, точне місце знаходження мобільного телефону, викраденого із рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ", про походження якого, він начеб то нічого не знав.
У зв`язку з наведеним, в таких показах ОСОБА_17 , а саме, що ОСОБА_15 не повідомляв йому, що він викрав із рейсу сполученням "Баку-Київ" мобільні телефони, один із яких він передав останньому, відсутнє логічне обґрунтування та зазначені вище обставини і факти, свідчать про надуманість показів ОСОБА_17 .
З цих же підстав судом не приймаються покази свідка ОСОБА_17 , надані ним під час його одночасного допити у судовому засіданні із свідком ОСОБА_15 , в яких останній заперечував, що ОСОБА_15 передав йому мобільний телефон.
Також вищезазначені покази свідка ОСОБА_15 узгоджуються із показами свідка ОСОБА_12 , в яких останній вказав, що в його шафці, що знаходиться в роздягальні СНО, та яка була пошкоджена, а саме вигнуто верхній кут дверей, лежала коробка з під телефону. Доступ до даних шафок мають працівники СНО.
Так, дані покази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, не суперечать один одному, а тому суд приймає їх до уваги.
Тому з огляду на наведені докази, встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на робочій зміні та виконуючи функціональні обов`язки вантажника вантажного терміналу ДП МА "Бориспіль", обслуговував повітряне судно типу "Boeing 747-400 Freighter", рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ", та під час розвантаження вантажу на борту літака, перекладаючи коробки з більшої палети на меншу, не забирав будь-якої коробки з літака.
При цьому ніхто із заявлених прокурором свідків, які також перебували на обслуговуванні рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ", а саме: ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та ОСОБА_30 не бачили, щоб ОСОБА_8 брав із вантажу коробку, зокрема і з мобільними телефонами.
Такі покази свідків повністю узгоджуються з показами, наданими обвинуваченим під час його допиту в судовому засіданні, в яких він зазначив, що будь-яких мобільних телефонів під час обслуговування рейсу № НОМЕР_8 , сполученням "Баку-Київ", він не викрадав, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.
Суд визнає, що допитані в судовому засіданні обвинувачений та свідки давали правдиві, послідовні, логічні показання, які відповідають встановленим судом обставинам справи.
У той же час будь-яких фактичних даних, які б підтверджували причетність ОСОБА_8 до крадіжки вказані покази свідків не містять, а навпаки вказують на зворотне, у зв`язку з чим вони не можуть бути взяті судом до уваги, як доказ його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Разом з тим, суд оцінює критично покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , в тій частині, що ОСОБА_15 в ході його опитування повідомив, що ОСОБА_8 викрав мобільні телефони із рейсу сполученням "Баку-Київ", один із яких він залишив собі, а два віддав ОСОБА_15 , які останній забрав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_20 безпосередньо допит ОСОБА_15 не проводили. Це у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_15 не міг повідомити їм відомості з приводу того, що саме ОСОБА_8 вчинив крадіжку мобільних телефонів. Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до положень ч. 7 ст. 97 КПК України, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються, зокрема, співробітником оперативного підрозділу стосовно пояснень осіб, наданих співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
При цьому, суд не приймає до уваги покази ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , отримані з чужих слів, з приводу того, що один із мобільних телефонів було вилучено у роздягальні СНО, у шафці ОСОБА_15 , оскільки вони безпосередньо при цьому присутніми не були, а такі дані їм стали відомі зі слів їхніх колег, прізвище яких вони навіть не назвали.
Так, оцінюючи дані показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_20 у їх сукупності, суд приходить до висновку про їх неконкретизованість, нелогічність та неузгодженість з доказами, які суд визнав допустимими у даній кримінальній справі, що вимагає у суду критичного ставлення до таких показань, оскільки всі зазначені факти свідчать про те, що дані свідки дали покази, що не відповідають дійсності.
Разом з тим, встановлені судом вищезазначені обставини, вказують на те, покази ОСОБА_15 достовірні, оскільки вони підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, а стороною обвинувачення в суді не доведено факт причетності ОСОБА_23 до викрадення мобільних телефонів із рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ".
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_15 , обслуговував повітряне судно типу "Boeing 747-400 Freighter", рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ", а саме здійснював розвантаження вантажу всередині літака, маючи вільний та безперешкодний доступ до вантажу, зокрема і до коробки, в якій знаходилися мобільні телефони марки "BRAVIS", моделі "MEGA", а тому міг вчинити крадіжку даних мобільних телефонів. Разом з тим, органом досудового слідства зазначена версія взагалі не перевірялася та стороною обвинувачення будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами в судовому засіданні не спростована.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
В статті 85 КПК України закріплено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1988 року, "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09.06.1998 року, "Яллог проти Німеччини" від 11.07.2006 року, "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.
З рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року слідує, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Як зазначалося вище, суд, безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов до наступного висновку.
Так, як вбачається з висновку експерта № 201 від 18.04.2015 р. на експертизу експерту, серед іншого, слідчим було надано дві дактилоскопічні картки ОСОБА_8 та дві картонні коробки з мобільними телефонами марки "BRAVIS MEGA", в опечатаному та упакованому вигляді (т.1 а.с.34).
Відповідно до п. 1.5 наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України" № 785 від 11.09.2001 р., працівники ОВС відповідно до чинного законодавства проводять дактилоскопіювання осіб, які: затримані за підозрою у вчиненні злочину; взяті під варту; звинувачуються у вчиненні злочину; піддані адміністративному арешту. Аналогічні положення закріплені також у п. 11 ст. 11 ЗУ "Про міліцію" від 20.12.1990 р., який був чинний станом на 08.04.2015 р.
В той же час в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність правових підстав для відбирання зразків відбитків пальців рук та долонь у ОСОБА_23 для формування дактилоскопічних карток ОСОБА_8 .
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку передбаченому статтями ст.160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було надано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Отже, у ст. 245 КПК України використано загальне поняття "зразки для експертизи", а також родове поняття "біологічні зразки".
Як вважає суд, у даному випадку відбитки пальців рук особи є її біологічними зразками, оскільки вони не відносяться до речей та документів, індивідуально та безпосередньо пов`язані із людиною і утворюються внаслідок її біологічних речовин - пото-жирових виділень шкіри.
За таких висновків, суд вважає, що порядок відібрання таких зразків повинен здійснюватися за правилами статті 241 КПК України, що у даному випадку при відібранні таких зразків у обвинуваченого, органом досудового розслідування дотримано не було.
Так, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 241 КПК України закріплено, що освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово. Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу.
Всупереч вказаним вимогам відповідна постанова прокурора не приймалася. Також в матеріалах кримінального провадження відсутній протокол про проведення освідування ОСОБА_8 .
Крім того, відповідно до вимог КПК України отримання зразків для експертизи є слідчою (розшуковою) дією. В ч. 3 ст. 241 КПК України закріплено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність встановлену законом.
Так, допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_16 показали, що у них та у ОСОБА_8 працівники міліції відбирали зразки пальців рук та долонь в один день, а саме 08.04.2015 р.
Такі покази свідків повністю узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_8 , в яких останній зазначив, що відбитки пальців рук та долонь в нього відбирали 08.04.2015 р., що свідчить про те, що вони відповідають дійсності, а тому суд приймає їх до уваги.
Це в свою чергу свідчить про те, що отримання зразків для проведення експертизи, а саме відбирання у ОСОБА_8 відбитків зразків пальців рук та долонь, відбувалося 08.04.2015 р., тобто до внесення відомостей до ЄРДР, що є неприпустимим.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що у ОСОБА_8 були відібрані відбитків зразків пальців рук та долонь з грубим порушенням передбаченої законом процесуальної форми.
Також, як вбачається з протоколу огляду місця події від 08.04.2015 р. (т.1 а.с.8-9), місцем огляду являється адміністративна будівля ДП МА "Бориспіль", яка знаходиться в режимній зоні, поблизу терміналу "В", розташованого за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Згідно ч. 1 ст. 233 ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Під іншим володінням особи законодавець розуміє транспортний засіб, земельну ділянку, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення, які конструктивно не поєднані із житлом особи і не використовуються для проживання в них, які перебувають у володінні фізичної чи юридичної особи, незалежно від форми власності на такі об`єкти.
Згідно частини третьої ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Аналізуючи вказане положення Кримінального процесуального Кодексу суд приходить до висновку, що в разі якщо слідчий після проведення огляду володіння особи, яким являється приміщення - адміністративна будівля ДП МА "Бориспіль", взагалі не звертався з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду до прокурора за погодженням та до слідчого судді для отримання такого дозволу, встановлені в ході такого огляду докази є недопустимими.
Разом з тим, аналізуючи положення ст. 233 КПК України, суд приходить до висновку, що отримані в ході огляду приміщення, докази були б допустимими в разі отримання добровільної згоди на такий огляд власника приміщення.
В той же час, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, власник приміщення, а саме адміністративної будівлі служби наземного обслуговування ДП МА "Бориспіль", своєї згоди на проведення огляду не надав, оскільки відповідна заява відсутня.
Наявна матеріалах справи заява ОСОБА_12 , який користується шафкою, яка знаходиться в даному приміщенні, який надав дозвіл на проведення огляду приміщення - адміністративної будівлі служби наземного обслуговування ДП МА "Бориспіль", не могла бути законною підставою для проведення такого огляду, оскільки ОСОБА_12 не являється власником зазначеного приміщення.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів,які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Відповідно до даних, що містяться у даному протоколі, в результаті огляду місця події 08.04.2015 р., було виявлено чорну картонну коробку, в якій знаходився мобільний телефон марки "BRAVIS MEGA", в запакованому вигляді.
Разом з тим, у протоколі огляду відсутні відомості про те, що виявлена чорна картонна коробка відкривалася слідчим, та було проведено огляд її вмісту. Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який був учасником даної слідчої (розшукової) дії, підтвердив той факт, що коробка, яка знаходилася у його шафці, слідчим не відкривалась та не оглядалася, у зв`язку з чим він не знає, чи був у ній мобільний телефон.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що дивним чином, слідчий СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" старший лейтенант міліції ОСОБА_22 , під час огляду місця подія, вже визначився, що у чорній картонній коробці знаходився мобільний телефон марки "BRAVIS MEGA", не відкриваючи та не оглядаючи її вміст.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події, було вилучено смартфон. Але при цьому він не опечатаний і не завірений підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду, всупереч вимогам ч. 5 ст. 237 КПК України.
Разом з тим, у протоколі огляду місця події від 08.04.2015 р., будь-які відомості з приводу того, що вилучалася чорна картонна коробка, яка була виявлена в ході огляду місця події, відсутні. Крім того, яким чином вилучались чорна картонна коробка, як упаковувались та опечатувались у протоколі, в порушення ч. 5 ст. 237 КПК України, не зазначено.
Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який був учасником даної слідчої (розшукової) дії зазначив, що він не пам`ятає, щоб у його присутності слідчим вилучалась коробка з під телефону, яка знаходилась у його шафці.
З огляду на це суд приходить до висновку, що слідчим СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_22 , у встановлений законом спосіб чорна картонна коробка, яка була виявлена ним в ході огляду місця події, не вилучалась.
Ці обставини в сукупності ставлять під сумнів ідентичність картонної коробки з мобільними телефонами марки "BRAVIS MEGA", яка була виявлена слідчим в ході огляду місця події, та яка була направленим ним до експертної установи для проведення судово-дактилоскопічної експертизи.
Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися у протоколі. Порядок складення протоколу та вимоги до нього визначені у ст. 104 КПК України. Зокрема, у ч. 4 даної статті зазначено, що перед підписанням протоколу учасником процесуальної дії надається можливість ознайомитись із текстом протоколу.
Як вбачається у вступній частині протоколу огляду місця події від 08.04.2015 р. (т.1 а.с.8 на звороті) за участю ОСОБА_12 . В той же час, у порушення вищезазначених вимог законодавства, у даному протоколі відсутній його підпис. Це в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_12 з ним не ознайомлювався. Крім того, в ході його допиту в якості свідка у судовому засіданні, останній підтвердив той факт, що на місці огляду слідчий не дав йому на підпис жодних документів.
Ці обставини в сукупності, а також порушення правил складання протоколу слідчої (розшукової) дії - огляд місця подія, викликають сумніви у дійсності та вірогідності, викладених у протоколі огляду місця події від 08.04.2015 р., відомостей.
Також додатки до протоколів, які є невід`ємною частиною протоколу, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 105 КПК України повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
У даному випадку до цього протоколу було долучено, слідчим СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_22 , як додаток фото таблицю (т.1 а.с.10-14). Однак, дана фототаблиця не була засвідчена належним чином, у відповідності до вимог чинного законодавства, що є неприпустимим.
З огляду на наявність зазначених обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слідча (розшукова) дія огляд місця події, та процесуальна фіксація (оформлення) ходу і результатів даної слідчої дії, яка відображена у згаданому протоколі огляду місця події та її додатку фото таблиці, була проведена слідчим СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_22 , з грубим порушенням вищезазначених вимог КПК України.
Наведені обставини тягнуть за собою визнання недопустимими доказами дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 08.04.2015 року та предметів виявлених та вилучених в ході такого огляду, які були слідчим визнані речовими доказами.
Також в матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_17 від 09.04.2015 р., згідно з якої він добровільно видав працівникам міліції ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУ МВС України в Київській області мобільний телефон "BRAVIS MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який він знайшов (т.1 а.с.21).
На підставі даної заяви слідчим СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_22 було проведено слідчу (розшукову) дію огляд місця події, про що складено відповідний протокол від 09.04.2015 р. з додатком до нього фото таблицею (т.1 а.с.22-25).
Як вбачається з даного протоколу, місцем огляду події являється службовий кабінет № 4 ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУ МВС України в Київській області. В той же час, суд звертає увагу, що вказаний кабінет, в розумінні ч. 1 ст. 237 КПК України, не є місцем події відповідно до встановлених вище фактичних обставин даного кримінального провадження.
Зі змісту даного протоколу вбачається, що ОСОБА_17 добровільно видав телефон в опечатаному вигляді марки "BRAVIS MEGA", який знаходився в чорній картонній коробці.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 зазначив, що він особисто та добровільно мобільний телефон "BRAVIS MEGA" до працівників поліції не приносив. Так, він лише показав працівнику лінійного відділу ОСОБА_25 місце, де міг знаходитися даний телефон, а саме в приміщенні роздягальні СНО, куди вони в двох і направились. В одній із шафок, якою ніхто не користується, ОСОБА_25 знайшов коробку з мобільним телефоном. Дана коробка лежала в невеликому пакеті. Єгоров взяв у руки цей пакет та вони разом пішли до лінійного відділу в аеропорту "Бориспіль". Завівши його до службового кабінету, де перебував якісь співробітник лінійного відділу, ОСОБА_25 показав йому мобільний телефон та сказав, щоб останній оформив добровільну видачу даного мобільного телефону. Працівником міліції було проведено в його присутності огляд коробки, мобільного телефону та аксесуарів до нього. Потім працівник міліції сказав, що він повинен написати заяви про добровільну видачу мобільного телефону, такого змісту як він продиктує. Виконуючи вказівку працівника міліції, він під його диктовку написав відповідну заяву, а потім її підписав.
Так, сам факт наявності в матеріалах справи заяви ОСОБА_17 про добровільну видачу мобільного телефону марки "BRAVIS MEGA", без надання стороною обвинувачення об`єктивних даних на підтвердження даної обставин, не є беззаперечним доказом добровільної видачі ОСОБА_17 даного мобільного телефону. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду даного кримінального провадження, зміст даної заяви суперечить показам свідка ОСОБА_17 , які були надані ним під час допиту в судовому засіданні. Будь-яких доказів, які б спростовували дані покази свідка, стороною обвинувачення надано не було, у зв`язку з чим суд вважає, їх такими, що відповідають дійсності.
З огляду на ці обставини суд приходить до висновку, що у службовому кабінеті № 4 ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУ МВС України в Київській області, ніякої добровільної видачі мобільного телефону громадянином ОСОБА_17 працівникам міліції не було. Це в свою чергу свідчить про те, що заява ОСОБА_17 про добровільну видачу телефону марки "BRAVIS MEGA", який знаходився в чорній картонній коробці, отримана слідчим із порушеннями норм діючого КПК України.
Також, зі змісту протоколу огляду місця події від 09.04.2015 р. вбачається, що слідчим було оглянуто лише чорну картонну коробку, цілісність якої не порушена. Вміст даної коробки не оглядався. В той же час, у протоколі зазначено, що під час огляду виявлено упаковку з мобільним телефоном "BRAVIS MEGA".
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що знову дивним чином, слідчий СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" старший лейтенант міліції ОСОБА_22 , під час огляду місця подія, вже визначився, що у чорній картонній коробці знаходився мобільний телефон марки "BRAVIS MEGA", не відкриваючи та не оглядаючи її вміст.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події, було вилучено коробку з мобільним телефоном. Але при цьому він не опечатаний і не завірений підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду, всупереч вимогам ч. 5 ст. 237 КПК України.
В той же час, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, який був учасником даної слідчої дії, що у його присутності працівник міліції, після огляду, коробку з мобільним телефоном не упаковував та не опечатував.
З огляду на це суд приходить до висновку, що слідчим СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_22 , у встановлений законом спосіб картонна коробка, яка була виявлена ним в ході огляду місця події 09.04.2015 р., не вилучалась.
В той же час, суд звертає увагу, що поза увагою сторони обвинувачення залишилася та обставина - яким саме чином мобільний телефон "BRAVIS MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , потрапили до слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 , який здійснював його огляд, оскільки факт добровільної видачі його громадянином ОСОБА_17 , як зазначено вище, не знайшов свого підтвердження, в ході судового розгляду даного кримінального провадження, а тому суд не має змоги переконатися у законності отримання вказаного доказу.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події від 09.04.2015 р. слідчим СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_22 , було долучено додаток, а саме фототаблицю. Однак, дана фототаблиця не була засвідчена належним чином, у відповідності до вимог чинного законодавства, що є неприпустимим.
З огляду на наявність зазначених обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слідча (розшукова) дія огляд місця події, та процесуальна фіксація (оформлення) ходу і результатів даної слідчої дії, яка відображена у згаданому протоколі огляду місця події та її додатку фото таблиці, була проведена слідчим СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_22 , з грубим порушенням вищезазначених вимог КПК України.
Наведені обставини тягнуть за собою визнання недопустимими доказами дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 09.04.2015 року та предметів виявлених та вилучених в ході такого огляду, які були слідчим визнані речовими доказами.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що походження, наданих слідчим на експертизу, двох картонних коробок з мобільними телефонами марки "BRAVIS MEGA", в опечатаному та упакованому вигляді, невідоме, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про його отримання (вилучення, опечатування) органами досудового розслідування в установленому КПК порядку.
Так, згідно до вимог ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.
В ч. 5 ст. 101 КПК України зазначено, що висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Крім того, суд звертає увагу, що у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Зокрема в рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України".
Враховуючи вищевикладене, практику Європейського суду з прав людини, а також ту обставину, що висновок експерта базується на доказах, визнаних судом недопустимим, внаслідок порушення порядку їх здобуття, висновок експерта № 201 від 18.04.2015 р., суд визнає недопустимим доказам.
При цьому, як вбачається з висновку № 3-02/712 від 02.06.2015 р. з додатками (т.2 а.с.7-11, 12-22) експерту на експертизу надано, зокрема додаток до висновку експерта № 201 від 18.04.2015 р. зі слідами папілярних візерунків на 4-х відрізках; копія висновку експерта № 201 від 18.04.2015 р.
Враховуючи, що судом висновок експерта № 201 від 18.04.2015 р. визнано недопустимим доказом, в силу вимог ч. 5 ст. 101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими, то суд визнає недопустимим доказом і висновок експерта № 3-02/712 від 02.06.2015 р. з додатками, а тому він відкидається судом.
Крім того, у ст. 102 КПК України закріплені вимоги до змісту висновку експерта, з яких зокрема слідує, що у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
У висновку експерта № 201 від 18.04.2015 р. та висновок експерта № 3-02/712 від 02.06.2015 р. зазначено, що його попереджено згідно ст. ст. 384, 385 КК України про кримінальну відповідальність, проте, з тексту постанов слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 про призначення судово-дактилоскопічної експертизи, від 09.04.2015 р. та про призначення додаткової судово-дактилоскопічної експертизи від 22.04.2015 р., вбачається, що слідчий експертів про відповідальність за цими статтями КК України не попереджав. Це в свою чергу взагалі ставить під сумнів правильність проведених досліджень експертами, та є додатковою підставою для визнання даних висновків експертів недопустимими доказами.
Також, як вбачається із постанови слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 25.04.2015 р. (т1 а.с.64-65), останнім було визнано речовими доказами: мобільний телефон "BRAVIS MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з аксесуарами, який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події від 08.04.2015 р. на території режимної зони ДП МА "Бориспіль", в металевій шафі роздягальні виробничої служби, що в адміністративній будівлі СНО, якою користується ОСОБА_12 , та мобільний телефон "BRAVIS MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з аксесуарами, який в ході огляду місця події від 08.04.2015 р. в службовому кабінеті № 4 ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУ МВС України в Київській області у ОСОБА_17 вилучено, добровільно наданий.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що зміст даної постанови є суперечливими і таку суперечливість сторона обвинувачення у судовому засіданні не усунула, у зв`язку з чим суд не може приймати до уваги дані відомості.
За таких обставин, а також враховуючи наведену вище практику Європейського суду з прав людини, постанову слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 25.04.2015 р., як похідний доказ, необхідно визнати недопустимим.
Крім того, як на докази на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення, сторона обвинувачення, посилається на протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.04.2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 (т.1 а.с.110-113) та протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.04.2015 р. за участю свідка ОСОБА_17 (т.1 а.с.116-119).
Так, відповідно до положень ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.
При цьому, ч. 1, ч. 2 ст. 228 КПК України визначено, що перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.
В ч. 7 цієї ж статті закріплено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, ОСОБА_15 та ОСОБА_17 було пред`явлено для впізнання шість фотознімків.
Так, з протоколу пред`явлення ОСОБА_15 особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2015 р. вбачається, що ОСОБА_15 впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_8 ) як вантажника, який 08.04.2015 р. обслуговував разом з ним вантажний літак із м. Баку, на стоянці № 55 в ДП МА "Бориспіль" та дав йому 2 мобільні телефони, а собі взяв кілька.
В той же час, ці твердження повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_15 , надані ним у судовому засіданні, в яких він зазначив, що крадіжку мобільних телефонів із вантажу на рейсі сполучення "Баку-Київ", вчинив він, під час його розвантаження, ОСОБА_8 будь-яких телефонів не брав. Крім того, останній зазначив, що під час проведення даної слідчої дії в нього лише запитали, чи впізнає він когось на цих фото.
Суд вважає дані покази такими, що відповідають дійсності, оскільки пояснення, надані ОСОБА_15 в ході проведення слідчої (розшукової) дії пред`явлення для впізнання за фотознімками, не підтверджуються жодними іншими матеріалами кримінального провадження, не здобуто, даних на підтвердження таких пояснень і в ході судового розгляду. З огляду на це, суд відносить критично до даних відомостей, що містяться у вищезазначеному протоколі, та не приймає їх до уваги.
Крім того, як вбачається з вищезазначеного протоколу, ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_8 за: волоссям, носом та іншими рисами обличчя.
В той же час, з протоколу пред`явлення ОСОБА_17 особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2015 р. вбачається, що ОСОБА_17 зазначив, що впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_8 ) як вантажника вантажного терміну, який 08.04.2015 р. здійснював разом із ним розвантаження вантажу з літака, який прилетів з м. Баку, на стоянці № 55 в ДП МА "Бориспіль", що навпроти вантажного терміну. ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_8 за: волоссям, носом та рисами обличчя.
При цьому викликає сумнів і те, що обидва протоколи містять ідентичні ознаки, за якими відбувалось це впізнання. В обох протоколах міститься загальна ознака "риси обличчя", яка в жодному із протоколів взагалі не конкретизовано та не розкрито її зміст, за якими саме рисами обличчя, що свідок ОСОБА_15 , що свідок ОСОБА_41 , впізнали ОСОБА_8 .
Також суд звертає увагу, що особи на інших фотознімках, які були пред`явлення для впізнання свідкам мають різки відмінності у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягала впізнанню, а саме: одна із осіб, старшого віку від усіх інших, у всіх осіб різні зачіски, форма обличчя, зокрема жоден із осіб, які зображені на фотознімках не мають таку круглолицість, як у ОСОБА_8 , що в свою чергу вирізняє його серед інших осіб, та одяг, зокрема, двоє з осіб одягнуті у костюм, третій - у гольф, четвертий - у сорочку, п`ятий у реглан із сорочкою, а ОСОБА_8 у реглан. При цьому, фотознімки цих осіб ідентичні в обох протоколах впізнання, змінене лише їх місце розташування.
Крім того, як у цих протоколах, так і у судовому засіданні, не було встановлено наявності необхідності проведення впізнання саме за фотознімками, як це вимагається положеннями ч. 6 ст. 228 КПК України.
З урахуванням зазначених вище порушень вимог КПК України, та встановлених обставин в ході судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.04.2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 та протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.04.2015 р. за участю свідка ОСОБА_17 , є недопустимим доказами.
З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що заявлені, в ході судового розгляду, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_9 клопотання про визнання, ряду доказів, недопустимими, а саме: протокол огляду місця події від 08.04.2015 р. з фототаблицями до даного протоколу, заява ОСОБА_17 від 09.04.2015 р. про добровільну видачу працівникам міліції мобільного телефону "BRAVIS MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , протокол огляду місця події від 09.04.2015 р. з фототаблицями до даного протоколу, висновок експерта № 201 від 18.04.2015 р., постанову слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_22 про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 25.04.2015 р., протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_15 від 25.04.2015 р., протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 від 28.04.2015 р., у зв`язку з тим, що вони були одержані з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також, в обґрунтування розміру заподіяних матеріальних збитків по даного кримінальному провадженню сторона обвинувачення надала довідку ТОВ "САВ-Дічтрибьюшн" за підписом директора ОСОБА_34 та звірену печаткою, адресовану слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_22 (т.2 а.с.24), у якій зазначено, що станом на 08.04.2015 р. смартфон "BRAVIS MEGA" системи стільникового зв`язку GSM 850/900/1800/1900 UMTS з обладнанням радіодоступу (інтерфейсом передачі даних BlueTooth) та GPS приймач, з підтримкою EDGE, з діагоналлю екрана 5 та камери: фронтального 5 Мп, основою 13 Мп, CPU: MTK6582m Quad-Core, RAM-2gb., в упаковці для роздрібної торгівлі з зарядним пристроєм, акумулятором, гарнітурою, ПЗ та інструкцією в мережі магазинів роздрібної торгівлі ТОВ "САВ-Дічтрибьюшн" не реалізовувалися. Вказаний смартфон до мережі роздрібної торгівлі ТОВ "САВ-Дічтрибьюшн" надійшов та реалізувався 15.04.2015 р. за ціною 3 999 грн. 90 коп. з врахуванням податку на додану вартість в розмірі 666 грн. 65 коп. Сукупна вартість трьох радіотелефонів системи стільникового зв`язку 11 999 грн. 70 коп.
Оцінюючи вищевказану довідку про вартість вказаних у ній мобільних телефонів, як доказ з точки зору її належності й допустимості, суд зазначає наступне.
Так, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.
З об`єктивної сторони крадіжка є злочином із матеріальним складом. А тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її складовими ознаками є матеріальна шкода, спричинена внаслідок викрадення майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.
У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.
Визначення вартості того чи іншого товару або майна у кримінальному провадженні, згідно із ЗУ "Про судову експертизу" відноситься виключно до компетенції атестованих судових експертів, які мають відповідне свідоцтво експерта.
Таким чином допустимим доказом розміру завданої злочином шкоди відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є висновок експерта.
В той же час, як зазначалося вище, в якості доказів на підтвердження вартості викраденого у потерпілого майна стороною обвинувачення надано суду лише вищевказану довідку ТОВ "САВ-Дістрибьюшн".
Як встановлено судом, в процесі досудового розслідування кримінального провадження слідчий повернув представнику ТОВ "САВ-Дістрибьюшн", мобільні телефони "BRAVIS MEGA", ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 у повній комплектації, в технічному справному стані.
Поряд з цим, слідчий, маючи реальну можливість, не призначив та не сприяв проведенню товарознавчої експертизи, викрадених мобільних телефонів.
Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що вищевказана довідка ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" не є належним та допустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки вартість викраденого майна може бути підтверджена лише висновком судової експертизи.
Крім того, за клопотанням сторони обвинувачення, у зв`язку з неналежним проведенням під час досудового розслідування товарознавчої експертизи, ухвалою суду від 06.07.2017 р. було призначено судову товарознавчу експертизу (т.3 а.с.199-200).
З дослідженого у судовому засіданні висновку експерта № 12-4/810тв від 11.08.2017 р. (т.3 а.с.208-210), що встановити ринкову вартість мобільного телефону з аксесуарами у стандартній комплектації марки "BRAVIS" моделі "MEGA" ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , станом на 08.04.2015 р. та загальну ринкову вартість трьох таких телефонів не видається за можливе, у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації щодо цін, які діяли на ринку пропозиції на вказані вироби станом на квітень 2015 р.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що в порушення вищезазначених процесуальних норм стороною обвинувачення не доведено та не підтверджено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Крім того, надані прокурором як докази: рапорт начальника СБЗПТЛ ЛВ в аеропорту "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_32 від 08.04.2015 р. (т.1 а.с.6), рапорт слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_33 від 23.04.2015 р. (т.1 а.с.80), копія рапорту слідчого СВ ЛВ в а/п "Бориспіль" ГУМВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_33 від 06.07.2015 р. (т.2 а.с.51), в силу положень ст. 86 КПК України, суд не приймає як належний доказ обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Як вважає суд, цей документ має для працівників правоохоронних органів лише внутрішній інформативний характер щодо факту крадіжки. Крім того, проведення будь-якої слідчої або негласної (розшукової) дії фіксуються протоколом, а не рапортом. Ця обставина свідчить про те, що дані рапорти оформлений з порушенням вимог КПК України, та є недопустимим доказом.
Також, суд приходить до висновку, що й всі інші, надані стороною обвинувачення докази, як самі по собі так і в сукупності, не доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Таким чином, ті обставини, які сторона обвинувачення вважала доведеними, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються поясненнями допитаних судом свідків та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що усі матеріали кримінального провадження, а також показання допитаних свідків спростовують факт причетності ОСОБА_23 до вчинення, в період часу з 12:44 год. по 14:28 год., 08.04.2015 р., крадіжки з вантажного повітряного судна типу судно типу "Boeing 747-400 Freighter", рейсу № 973, сполученням "Баку-Київ", що знаходився за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, трьох мобільних телефонів марки "BRAVIS", моделі "MEGA", загальною вартістю 11 999, 70 грн. Це в свою чергу вказує на те, що в діях ОСОБА_23 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона, інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а органом досудового розслідування не вірно визначено суб`єкта злочину.
У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі "Кобець проти України" суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.
Встановлено, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумними сумнівами, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. З огляду на викладене, дотримуючись меж висунутого обвинувачення, суд вважає, що ОСОБА_23 підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданню у вчиненні крадіжки, тобто у таємному викраденні чужого майна, за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу, що всі зазначені дані свідчать про те, що досудовим розслідуванням штучно створювались докази обвинувачення, на підтвердження причетності ОСОБА_23 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про судову експертизу", ст. 124 КПК України, процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному пров адженні, в розмірі 1 179 грн. 36 коп., слід віднести на рахунок держави.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов представника потерпілого ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" ОСОБА_10 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 129, 318, 318, 322, 337, 342-353, 358, 363-368,ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, п. 3 ч. 1 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ч. 1 ст. 185 КК України, суд -
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та виправдати у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили: два мобільні телефони "BRAVIS MEGA" з аксесуарами, залишені на зберігання представника (уповноваженої особи) потерпілого, - залишити в користуванні ТОВ "Сав-Дістрибьюшн".
Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" до ОСОБА_8 про стягнення 3 999 грн. 99 коп., завданої матеріальної шкоди, - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1