Справа № 363/1599/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/880/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 19.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
19 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000221 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000221 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України повернуто прокурору, у звязку із його невідповідністю вимогам ч.2 ст.291 КПК України. Вказане рішення обґрунтовано тим, що обвинувачення містить в собі взаємовиключні твердження про обставини події, які суперечать між собою.

Не погоджуючись із таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На думку прокурора, рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, а тому, відповідно до ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.

Прокурор звертає увагу, що суд в ухвалі вказав на те, що конфлікт між обвинуваченими та потерпілим, який продовжився побиттям останнього виник на ґрунті неприязних відносин, проте, всупереч цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в побитті потерпілого також і з хуліганських мотивів. У той же час, за вчинення хуліганських дій, які можуть полягати в застосуванні насильства до потерпілого, що поєднано з грубим порушенням громадського порядку й неповагою до суспільства, передбачена самостійна кримінальна відповідальність за ст. 296 КК України. Враховуючи наведене, прокурор зазначає, що за результатами досудового розслідування встановлено, що вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не містить у собі складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а наявність лише хуліганського мотиву, не створює складу вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, на думку прокурора, у формулюванні обвинувачення стосовно кожного з обвинувачених викладено скільки ударів і куди було нанесено, а обставини заподіяння тілесних ушкоджень викладено деталізовано та в хронологічному порядку.

Також, прокурор звертає увагу на порушення судом першої інстанції вимог ст. 372 КПК України, у звязку із чим ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку обвинувачених та потерпілого які не заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Одним із рішень, яке приймається судом за результатами підготовчого засідання, відповідно до положень п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, є повернення прокурору обвинувального акту у випадку невідповідності його вимогам КПК України. Вимоги, які пред`являються до обвинувального акту, викладені у ст. 291 КПК України.

Мотивуючи своє рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, суд послався на те, що акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України., з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувального акті, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме, в умисному нанесенні тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_9 .

Разом з тим, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, органи досудового розслідування зазначили, що 11 березня 2017 року близько ,08 години 10 хвилин, перебуваючи поблизу гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, що виник раптово між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_9 з іншої сторони, обвинувачені з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, діючи умисно з хуліганських мотивів, нанесли удари в різні частини тулубу та голови потерпілого ОСОБА_9 .
При цьому, дії кожного з обвинувачених кваліфіковано лише за ч.2 ст.125 КК України, а іншим фактичним обставинам кримінального правопорушення правова кваліфікація не дана.
Наведене свідчить, що обвинувальний акт не містить всіх відомостей, передбачених, ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому рішення суду першої інстанції про його повернення прокурору, є обґрунтованим.
Зауваження апелянта про відсутність у змісті ухвали суду повних анкетних відомостей апелянтів та встановлення строку для усунення недоліків обвинувального акту, не можуть бути підставою для задоволення його вимог, оскільки вони не вплинули на правильність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Недоліки обвинувального акту, встановлені судом першої інстанції, є істотними і не можуть бути усунуті інакше, ніж за процедурою, регламентованою ст.314 КПК України.
Будь-яких порушень закону, які б тягли за собою зміну чи скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не виявила, у зв`язку із чим ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000221 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України повернуто прокурору залишити без змін.

Головуючий:
Судді: