УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
слідчого: ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського Одеської області клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання у відношенні:
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше несудимого, уродженця с. Козацьке Білгород-Дністровського району Одеської області, який має повну середню освіту, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично проживає в АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
15.01.2018 року захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відноснопідозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні зазначено, що 02.12.2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню № 0004074 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох і більше осіб.
04 грудня 2017 року ухвалою Білгород-Дністровськогоміськрайонного суду Одеської області по справі № 495/10200/17 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
По закінченню досудового слідства по даному кримінальномупровадженню було встановлено, що ОСОБА_5 не мав умислу здійснювати вбивство двох і більше осіб або спричиняти їм тілесні ушкодження.Відсутній прямий умисел замаху на умисне вбивство двох і більшеосіб в діях ОСОБА_7 . Досудовим слідством не встановлено причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 або заважали йому це зробити при наявності бажання.
ОСОБА_7 знаходився в належному йому на праві приватноївласності будинку АДРЕСА_2 і намагався спровадити небажаних гостей, а саме потерпілих по справі, які не бажали добровільно залишити будинок. При цьому, зробив один постріл із рушниці вгору саме з цією метою.
Погроз вбивства ОСОБА_5 не виказував і даний факт не підтверджується свідками, крім показів потерпілих. Покази потерпілих по справі не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження і ставлять на меті ввести в оману досудове слідство і суд. Так, потерпілі безпідставно вказують на погрози ОСОБА_5 їх вбити та у зв`язку з цим він начебто тричі стріляв в них із рушниці. Це не відповідає дійсності, не підтверджується матеріалами досудового слідства і спростовується експертними висновками.
Всі проведені досудовим слідством експертизи спростовують доводи потерпілих і наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.
Досудовим слідством не встановлена об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, в скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме немає трьох обов`язкових ознак:
- діяння, що полягає в посяганні на життя іншої особи;
- наслідку у вигляді настання біологічної смерті потерпілого;
- причинного зв`язку між діянням і наслідком.
При замаху на умисне вбивство двох і більше осіб необхідно вказати конкретні причини, які не залежали від волі винного, що не привели до смерті потерпілих.
Досудовим слідством не встановлена суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме тільки прямий умисел.
ОСОБА_5 протягом досудового слідства неодноразово доводив, що не виказував погроз на вбивство потерпілим, не мав прямого умислу на вбивство та на замах на вбивство потерпілих. Саме тому у потерпілих немає жодних тілесних ушкоджень, а їх покази необхідно оцінювати критично у сукупності із матеріалами досудового слідства.
Вищевказані факти може підтвердити свідок ОСОБА_8 , АДРЕСА_2 та матеріали кримінального провадження №0004074.
В даний час захисником ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 , заявлено клопотання прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 0004074 у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , підтримали дане клопотання та просили суд його задовольнити.

В судовому засіданні слідчий залишив вирішення даного клопотання на розсуд суду.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти даного клопотання та просив суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі, зазначивши про те, що досудове розслідування не завершене, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази хвороби та інвалідності підозрюваного, стан здоров`я підозрюваного дозволяє тримати його під вартою, встановолені раніше ризики збереглися і по теперішній час, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину у відношенні своєї рідної доньки та зятя.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 02.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004074 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.1 ст.115 Кримінального кодексу України.
02 грудня 2017 року встановивши наявність достатніх доказів, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України.
04.12.2017 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2017 року клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань (№ 22) УДДУВП в Одеській області по відношенню до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з моменту затримання 02.12.2017 року, до 30.01.2018 року, тобто в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Захисник зазначає, що по даному кримінальномупровадженню було встановлено, що ОСОБА_5 не мав умислу здійснювати вбивство двох і більше осіб або спричиняти їм тілесні ушкодження.Відсутній прямий умисел замаху на умисне вбивство двох і більшеосіб в діях ОСОБА_7 . Досудовим слідством не встановлено причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 або заважали йому це зробити при наявності бажання. Досудовим слідством не встановлена об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, в скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 . Також, досудовим слідством не встановлена суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме тільки прямий умисел.
Крім того, за твердженням захисника, ОСОБА_5 протягом досудового слідства неодноразово доводив, що не виказував погроз на вбивство потерпілим, не мав прямого умислу на вбивство та на замах на вбивство потерпілих. Саме тому у потерпілих немає жодних тілесних ушкоджень, а їх покази необхідно оцінювати критично у сукупності із матеріалами досудового слідства.
Також, ОСОБА_5 перебуває у 74 річному віці, являється інвалідом 3 групи, про що свідчить відповідне посвідчення. А, відповідно до виданої 27.12.2017 року КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» довідки № 270, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє хронічним вірусним гепатитом «В» з 2000 року, хронічним холециститом і потребує періодичного обстеження, лікування, додержання спеціальної дієти.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до п.19 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», право підозрюваного, обвинуваченого на розгляд клопотання про зміну, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути обмежено. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути відповідне клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів із дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд вправі залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу у випадку, коли таке клопотання подано раніше ніж за тридцять днів із дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу. Якщо ж у відповідному клопотанні, поданому у межах тридцяти днів із дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, викладено нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом, розгляд клопотання має бути здійснено у строки, передбачені ч. 4 ст. 201 КПК.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, слідчим суддею вивчається можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Враховуючи та оцінюючи сукупність обставин, а саме: відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 судимостей, перебування у 74 річному віці, він є інвалідом 3 групи, поганий стан його здоров`я та хронічні захворювання, наявність міцних соціальних зв`язків (дружина, діти, онуки), постійного місця реєстрації та проживання, а також недоведення прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя вважає за можливе змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному залишати житло цілодобово та встановленням обов`язків, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування та у суді.

Таким чином, на думку слідчого судді, буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, слідчий суддя дійшов до висновку про часткову правомірність та обгрунтованість клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, у зв`язку з чим воно підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131-132, 176178, 182, п.1 ч.4 ст.183, ст.ст. 184, 201 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання задовольнити частково.
Змінити раніше застосований у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного мешкання: АДРЕСА_2 , заборонивши йому залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду за викликом;
- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції здійснювати профілактичний нагляд за ОСОБА_5 , для недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч.5 ст.181 КПК України, а саме те, що працівники Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Направити ухвалу до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 29.01.2018 року о 13:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1