Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1840/17
провадження № 1-кп/632/42/18

31 січня 2018 р.
31 січня 2018 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, 07.03.2008 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 22.06.2011 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, 25.10.2011 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, 72 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі, 26.12.2013 звільненого від відбуття покарання умовно достроково на не відбутий строк 10 місяців 17 днів відповідно до постанови Октябрського районного суду м.Харкова від 18.12.2013, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим за умисні корисливі кримінальні правопорушення, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову, повторно, вчинив корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 31.10.2017, близько 1200 години, обвинувачений ОСОБА_4 прийшов до квартири раніше знайомої ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і яка на праві власності належить ОСОБА_6 і в якій він близько пів року проживав разом з ОСОБА_6 . В цей час до вказаної квартири зайшла раніше знайома ОСОБА_5 . Побачивши, що ОСОБА_5 поклала свою сумку на стіл, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме гаманця, який знаходився у вищевказаній жіночій сумці.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 таємно, повторно, викрав з вищевказаної жіночої сумки гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 1200 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому звинуваченні визнав, від дачі показів відмовився, підтвердивши вищевикладені обставини. У вчиненому злочині щиро кається. Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст.349 КПК України.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.
Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, доведена у повному обсязі, і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обставиною, пом`якшуючою покарання для обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1093 гривні та моральної шкоди у розмірі 800 гривень, спричиненої злочином.
Даний цивільний позов обвинувачений визнав у повному обсязі.
Заслухавши пояснення обвинуваченого в частині цивільного позову, потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та письмові докази, відповідно до ст. 61 КПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «О судебной практике по делам о возмещении морального (неимущественного) вреда», суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі приведених положень Закону, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого заподіяну майнову шкоду у повному обсязі, так як вона знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.
При вирішенні питання щодо стягнення з ОСОБА_4 заподіяної моральної шкоди суд вважає, що потерпіла, у зв`язку зі скоєнням відносно неї злочину, зазнала моральних страждань. Наведене свідчить про те, що обвинувачений завдав потерпілій моральної шкоди. ОСОБА_5 на довгий час була позбавлена звичайного для себе способу життя, так як була змушена відвідувати органи поліції та суд.
При вирішенні питання про стягнення такої шкоди суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визнання даного позову обвинуваченим, що не суперечить закону, матеріальне положення цивільного відповідача, та реальну можливість відшкодувати вищевказану моральну шкоду. У зв`язку з викладеним, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд задовольняє вимоги в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який кваліфікується як злочин середньої тяжкості, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, що останній раніше судимий, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні його до покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України. При цьому, суд в повному обсязі погоджується з висновками досудової доповіді органу пробації, оскільки органом пробації враховано характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також дуже високий рівень вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, та погоджується з висновком органу пробації в частині недоцільності застосування покарання без позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.
Цивільний позов у справі був заявлений.
Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд,
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Строк відбуття покаранняОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання.
Цивільній позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1093,00 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 800,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Речові докази гаманець з грошима в сумі 107 гривень, банківськими картками, дисконтними картками та пенсійним посвідченням, які знаходяться під розпискою про відповідальне зберігання, залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1