АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/206/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/319/18 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Мурманської області, Кандалакшського району, с. Аллакурти, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України (20.10.2006 Новокаховським міським судом Херсонської області за ст. 156 ч.2 КК України до 3 років обмеження волі, звільнений 07.08.2008 умовно-достроково на 1 рік 03 місяці 24 дні), засудженого: 11.07.2013 Новокаховським міським судом Херсонської області за ст. 156 ч.2 КК України до 6 років 06 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 26.01.2016 на підставі Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 №838-VIII згідно ст.72 ч.5 КК України зарахований в строк один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 14.04.2013 по 12.08.2013; початок строку: 14.04.2013, кінець строку: 15.06.2019.

ВСТАНОВИЛА:
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що засуджений недостатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що дає підстави для відмови у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали суду та вважає, що суд не врахував, що за період відбування покарання він був працевлаштований, має 15 заохочень та жодного стягнення. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_7 , останній працював в колонії не на постійній основі, а саме протягом серпня 2016 січня 2018 років всього шість місяців (серпень вересень, грудень 2016 року, липень та вересень 2017 року). Разом з цим, згідно довідки про заохочення та стягнення, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_7 має 15 заохочень за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку, що, з урахуванням зазначених вище даних про досить короткий період роботи засудженого в колонії, свідчить про упереджене позитивне ставлення до засудженого з боку адміністрації установи, а тому доводи апелянта про те, що він сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, судом до уваги не приймаються.

До тверджень апелянта про його щире каяття у вчиненні злочину колегія суддів ставиться критично, оскільки в матеріалах справи наявні відомості про те, що ОСОБА_7 має погашену судимість за вчинення аналогічного злочину та був умовно-достроково звільнений від відбування покарання, проте через деякий проміжок часу знову скоїв тяжкий умисний злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Вказані обставини суд першої інстанції врахував та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому доводи апеляційної скарги засудженого, які це заперечують, не відповідають дійсності.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали, не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на інші обставини та дані про його особу, зокрема на те, що він більше не буде порушувати закон, вважає, що виправився не можуть бути в даному випадку підставою для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, оскільки встановлені судом обставини підтверджують те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Таким чином, підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення клопотання ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4