Справа № 639/1622/18
Провадження № 1-кп/639/318/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000412 від 21.02.2018 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого слюсарем на ПМК, раніше неодноразово засудженого, останній раз 19.08.2015 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 17.07.2017 р. на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2017 р. на невідбутий строк 3 місяці 29 днів, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 19.08.2015 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненим умовно-достроково 17.07.2017 р. на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2017 р. на невідбутий строк 3 місяці 29 днів, на шлях виправлення та перевиховання не став та, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив повторно злочин проти власності.
Так, 19 лютого 2018 року приблизно о 13 годині ОСОБА_4 перебував за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де також знаходився раніше йому незнайомий ОСОБА_6 .
Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення належного ОСОБА_6 мобільного телефону HUAWEI P8 lite 2017, моделі PRA-LA1, чорного кольору, який він помітив, коли той лежав на підзарядці на столі в житловій кімнаті.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебував на вулиці біля будинку та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно заволодів вказаним мобільним телефоном.
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2250 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 6776 від 26.03.2018 р.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за викладених вище обставин. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Просив суворо не карати його.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Потерпілий у поданій до суду заяві просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, судимість не знята та не погашена, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працює, не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, відсутні.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно статті 12 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.
При цьому, враховуючи щире каяття обвинуваченого та його відношення до скоєного злочину, вивчивши відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким проживає разом з бабусею та хрещеною, за місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, той факт, що по справі відсутні обтяжуючі покарання обставини, потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, на підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, одночасно на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт майна в рамках даного кримінального провадження, накладений на предмет злочину, що підлягає поверненню потерпілому.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 715 (семисот п`ятнадцяти) гривень стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (вул. Золочівська, 8-А. м. Харків, 61177, код ЄДРПОУ 2883133).

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2018 року, на мобільний телефон HUAWEI P8 lite 2017, моделі PRA-LA1, чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , прозорий силіконовий чохол.
Речові докази: мобільний телефон HUAWEI P8 lite 2017, моделі PRA-LA1, чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , прозорий силіконовий чохол - повернути власнику ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1