Справа № 175/1006/18
Провадження №1-кс/175/312/18
Ухвала

Іменем України
30 березня 2018 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

скаржника ОСОБА_5 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження №0000134 від 03.02.2018 року,
встановив:
26 березня 2018 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, в інтересах ОСОБА_5 звернувся адвокат ОСОБА_6 зі скаргою на бездіяльність слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , на стадії досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 303, 306 КПК України,зазначивши, що в провадженні слідчого знаходиться кримінальне провадження №0000134 від 03.02.2018 року, яке відкрито за правовою кваліфікацією по ч.3 ст.185 КК України.

Із показань потерпілого ОСОБА_5 , 02.02.2018 року, приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули в домоволодіння за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням фізичної сили, спричинив при цьому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, заволоділи речами і предметами потерпілого.

В рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000134, адвокатом потерпілого 14.02.2018 року, на адресу слідчого ОСОБА_4 направлено клопотання про проведення невідкладних слідчих дій, а саме:

- невідкладно провести обшуки за місцем проживання підозрюваних в скоєнні кримінального провадження осіб, на яких в свої свідченнях вказав потерпілий, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- в разі вилучення викраденого майна провести його огляд, визнати речовими доказами по справі та передати його на зберігання потерпілому;

- дати доручення органу дізнання про встановлення місцезнаходження викраденого майна, яке не було вилучено при обшуках у підозрюваних;

- вирішити питання про затримання підозрюваних та обрання їм запобіжних заходів.

Окрім того в зв`язку з тим, що правова кваліфікація по кримінальному провадженню по ч.3 ст.185 КК України на думку адвоката визначена невірно, так як підозрювані заволоділи майном ОСОБА_5 відкрито, із застосуванням фізичної сили, просив змінити кваліфікацію по кримінальному провадженню з ч.3 ст.185 на ч.3 ст.186 КК України.

Після чого, 16.02.2018 року слідчим ОСОБА_4 винесена постанова про задоволення заявленого представником потерпілого клопотання, а з Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 також надійшла відповідь на скаргу від 14.02.2018 року про те, що процесуальним керівником слідчому надані вказівки в кримінальному провадженні, направлені на встановлення об`єктивної істини.

Однак в подальшому, на звернення представника потерпілого ОСОБА_5 від 28.02.2018 року до слідчого, повідомити чи виконані в розрізі заявленого раніше клопотання слідчі дії, а саме: чи проведені з метою відшукання викраденого майна обшуки у підозрюваних осіб і чи вирішено питання щодо обрання запобіжних заходів підозрюваним та чи змінена кваліфікація по кримінальному провадженню, слідчий ОСОБА_4 19.03.2018 року надав лише формальну відповідь, що в рамках наданого доручення працівниками СКП Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлюється місцезнаходження та місце фактичного мешкання фігурантів для проведення слідчих дій в порядку ст.234 КПК України

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 повністю підтримали подану скаргу та просили суд її задовольнити, зобов`язавши слідчого ОСОБА_4 вчини дії в рамках кримінального провадження, зокрема невідкладно провести обшуки за місцем проживання підозрюваних в скоєнні кримінального провадження осіб, на яких в свої свідченнях вказав потерпілий ( ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), а в разі вилучення викраденого майна провести його огляд, визнати речовими доказами по справі та передати його на зберігання потерпілому та вирішити питання про затримання підозрюваних з обрання їм запобіжних заходів. А також просили суд змінити правову кваліфікацію по даному кримінальному провадженню з ч.3 ст.185 КК України на ч.3 ст. 186 КК України.

Прокурор у судовому засіданні частково підтримали вимоги скаржника та не заперечували стосовно проведення обшуків, у осіб які можуть бути підозрюваними, та виявлення осіб причетних до скоєння кримінального порушення, але зазначили про необхідність повного встановлення місця проживання таких осіб для можливості одночасного проведення обшуку за всіма адресами з метою недопущення приховання речових доказів.

Що стосується вимог стосовно змінити правову кваліфікацію по даному кримінальному провадженню з ч.3 ст.185 КК України на ч.3 ст. 186 КК України, то прокурор разом зі слідчим заперечували стосовного даної вимоги, оскільки після повного зібрання доказів по справ та проведення всіх необхідних слідчих дій, вони надавши оцінку обставинам та зібраним доказам по справі, у разі необхідності, зможуть самостійно змінити правову кваліфікацію по кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали по скарзі, а також оглянувши надані слідчим матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, в провадженні СВ Дніпровського РВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000134 від 03.02.2018 року за заявою ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією по ч.3 ст. 185 КК України.

Із показань потерпілого ОСОБА_5 , 02.02.2018 року, приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули в домоволодіння за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням фізичної сили по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 , спричинив останньому легкі тілесні ушкодження та заволоділи його речами і предметами.

14.02.2018 року адвокатом ОСОБА_6 , як представником потерпілого ОСОБА_5 , на адресу слідчого ОСОБА_4 направлено клопотання про проведення невідкладних слідчих дій по кримінальному провадженню №0000134, а саме:

- невідкладно провести обшуки за місцем проживання підозрюваних в скоєнні кримінального провадження осіб, на яких в свої свідченнях вказав потерпілий, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- в разі вилучення викраденого майна провести його огляд, визнати речовими доказами по справі та передати його на зберігання потерпілому;

- дати доручення органу дізнання про встановлення місцезнаходження викраденого майна, яке не було вилучено при обшуках у підозрюваних;

- вирішити питання про затримання підозрюваних та обрання їм запобіжних заходів.

Окрім того, в зв`язку з тим, що на думку потерпілого та його адвоката, правова кваліфікація по кримінальному провадженню по ч.3 ст.185 КК України визначена невірно, так як підозрювані заволоділи майном ОСОБА_5 відкрито, з застосуванням фізичної сили, змінити кваліфікацію по кримінальному провадженню з ч.3 ст.185 на ч.3 ст.186 КК України.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів кримінального провадження, оглянутих у судовому засіданні, 16.02.2018 року слідчим ОСОБА_4 винесена постанова про задоволення заявленого представником потерпілого вищевказаного клопотання, а з Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 також надійшла відповідь на скаргу від 14.02.2018 року про те, що процесуальним керівником слідчому надані вказівки в кримінальному провадженні, направлені на встановлення об`єктивної істини.

Так, кримінальним процесуальним законодавством України до повноважень слідчих суддів віднесено здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні.
До компетенції слідчого судді за Кримінально-процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого та прокурора.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України .

Відповідно до частини 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, а також рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Встановлений ч. 1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, що можуть бути оскаржені, є вичерпним.
Отже на досудовому провадженні може бути оскаржена не будь-яка бездіяльність слідчого чи прокурора, а тільки та, що передбачена ч.1 ст.303 КПК України. При цьому, бездіяльність, яка підлягає в оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування.

Слідчий суддя зважає на те, що відповідно до ч.1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчий суддя співвідносить вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК, та бере до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Згідно матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000134 від 03.02.2018 року, яке повністю досліджено у судовому, слідчим було винесено постанову від 16.02.2018 року про задоволення заявленого клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 щодо проведення невідкладних слідчих дій, а саме:
- невідкладно провести обшуки за місцем проживання підозрюваних в скоєнні кримінального провадження осіб, на яких в свої свідченнях вказав потерпілий, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- в разі вилучення викраденого майна провести його огляд, визнати речовими доказами по справі та передати його на зберігання потерпілому;

- дати доручення органу дізнання про встановлення місцезнаходження викраденого майна, яке не було вилучено при обшуках у підозрюваних;

- вирішити питання про затримання підозрюваних та обрання їм запобіжних заходів.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, вищевказані дії слідчим до цього часу не виконані, у зв`язку з чим скарга в частині зобов`язання слідчого виконати дії визначені у його постанові від 16.02.2018 року підлягають частковому задоволенні, оскільки вимога адвоката щодо проведення обшуку за місцем проживання осіб підозрюваних у скоєнні кримінального провадження, є необґрунтованою та безпідставною, у зв`язку з тим, що згідно матеріалів кримінального провадження по даній справі жодній особі підозру не пред`явлено, тому таке твердження потерпілого та адвоката є передчасним.

Разом з цим, з огляду на те, що клопотання адвоката ОСОБА_6 про проведення слідчих дій було задоволено слідчим у зв`язку з чим була винесена відповідна постанова, суд вважає, що орган досудового розслідування, слід вчинити слідчі дії направлені на забезпечення проведення обшуку за місцем проживання осіб на яких вказав потерпілий ОСОБА_5 , на думку останнього ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення (зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), з метою виявлення викраденого майна. А в разі виявлення викраденого майна, слід вжити заходів, передбачених КПК України, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Що стосується вимоги скаржника про зобов`язання слідчого змінити кваліфікацію по кримінальному провадженню з ч.3 ст.185 на ч.3 ст.186 КК України, то ця дія не є тією бездіяльністю, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, суд вважає що у задоволенні зазначених вимог слід відмовити, оскільки слідчий або прокурор, після зібрання доказів, надання їм належної оцінки та вчинення всіх необхідних процесуальних дій по справі, згідно чинних вимог КПК України, вправі самостійно вирішити питання щодо зміни кваліфікації.
Крім того, відповідно до ст. 307.КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку , що вимоги потерпілого та його представника про визнання неправомірною та незаконною бездіяльність слідчого в частині визначення невірної кваліфікації кримінального провадження не підпадає під випадки оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні, передбачених ч.1 ст. 303 КПК України, та не підпадає під види рішень ,які може прийняти слідчий суддя за результатом розгляду скарги відповідно до ст. 307 ч.2 КПК України.

Разом із цим, органу досудового розслідування слід оцінити можливість виявлення, у даному кримінальному провадженні, ознак більш тяжких злочинів, а також вчинити дії направлені на виявлення осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення скарги потерпілого та його представника.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
ухвалив:
Скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у рамках кримінального провадження №0000134 від 03.02.2018 року задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 вчинити дії направлені на забезпечення проведення обшуку за місцем проживання осіб на яких вказує потерпілий ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 вчинити дії направлені на виявлення осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Відповідно 309 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1