АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманська Російської Федерації, громадянина України, який не працює, не одружений, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 29.09.2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Справа № 11кп/796/1451/2017
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_8
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1 .
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2016 року, у виді 5(п`яти) років 4(чотирьох) місяців позбавлення волі.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
21.01.2017 року, приблизно об 11 годині 25 хвилин, ОСОБА_5 перебував в приміщенні будівельного гіпермаркету «Епіцентр», який розташований за адресою:м. Київ, вул. Полярна, 20-Д, де в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв із полиці магазину наступні товари: кліщі для зняття ізоляції 0,2 - 6 мм та опресування контактів 7 - 8 мм «Montera 11721», вартістю 299 грн. 15 коп. (без урахування ПДВ), інструмент для обтиску неізольованих наконечників 6-16 кв. мм вартістю 518 грн. (без урахування ПДВ), а всього на загальну суму 817 грн. 15 коп. (без урахування ПДВ), та заховав їх у внутрішню кишеню куртки, в яку він був одягнений, після чого направився до виходу із гіпермаркету «Епіцентр».
Виконавши дії, які ОСОБА_5 вважав необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, він вийшов за лінію кас гіпермаркету, однак кримінальне правопорушення йому не вдалось закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівниками охорони гіпермаркету «Епіцентр».
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення та у разі доведення його до кінця ОСОБА_5 міг би спричинити ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» майнову шкоду на суму 817 грн. 15 коп.
Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року відносно нього скасувати в частині призначення покарання за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, ухвалити новий вирок, яким визначити, що покарання за кожним вироком він повинен відбувати окремо.
При цьому обвинувачений посилається на положення ч.3 ст. 68, ст. 69-1 КК України, згідно яких максимальний строк покарання за вчинення замаху на злочин та при наявності обставин, які пом`якшують покарання, не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , за згодою сторін кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
У зв`язку з цим суд правомірно розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини та правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Призначаючи обвинуваченому покарання, відповідно до вимог ст. ст. 65-68 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини з яких умисел на повторне викрадення чужого майна не був доведений до кінця, дані про його особу, зокрема те, що він раніше судимий за злочин проти власності та вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується формально посередньо, офіційно не працює, не одружений. не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнано щире каяття, обставин, які його обтяжують, судом не встановлено.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновків про необхідність обрання обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції цієї статті, з урахуванням при цьому вимог ч.3 ст. 68 КК України, оскільки призначене ОСОБА_5 за вказаний злочин покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців не перевищує двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією сч.2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 29.09.2016 року Броварського міськрайонного суду Київської області, яким ОСОБА_5 було засуджено за за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, дотримавшись при цьому вимог ч.4 ст. 71 КК України, згідно яких у цьому випадку остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Призначене ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці цілком відповідає наведеним вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про наявність підстав для окремого виконання двох наведених вище вироків щодо ОСОБА_5 , оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого в даному випадку є безпідставними і апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Судом першої інстанції також прийняте рішення про зарахування ОСОБА_5 , відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, строкупопереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 21 січня 2017 року по 15 травня 2017 року.
У зв`язку із набранням з 21.06.2016 року чинності змінами до ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону від 18.05.2017 року №2046-VII) апеляційним судом слід провести зарахування ОСОБА_5 строкупопереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 16 травня 2017 року по 20 червня 2017 року, включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону від 18.05.2017 року №2046-VII) зарахувати ОСОБА_5 строкпопереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 16 травня 2017 року по 20 червня 2017 року, включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк, з моменту отримання копії ухвали.
Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9