Провадження №1-кп/748/249/17
Єдиний унікальний № 748/1640/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 15 червня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Писарівка, Великописарівського району, Сумської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 37 від 01.02.2017 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 3 відділення зенітного артилерійського взводу вказаної військової частини.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом України № 113-VІІІ від 15.01.2015, у зв`язку з чим на території України почав діяти особливий період, який триває по теперішній час.

Відповідно до пп. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 27.05.2017 року, близько 08 години, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення місця служби, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби в АДРЕСА_3 .

Після самовільного залишення місця служби солдат ОСОБА_3 прибув до свого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд.

У подальшому, 23.06.2017 року солдат ОСОБА_3 представниками військової служби правопорядку у Збройних Силах України доставлений до військової прокуратури Чернігівського гарнізону.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 у період часу з 27.05.2017 по 22.06.2017 включно на місці служби не перебував, службові обов`язки не виконував, а проводив час на власний розсуд, перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що дійсно самовільно залишив військову частину та перебував вдома в період з 27.05.2017 по 22.06.2017, допомагав бабусі по господарству. Кваліфікацію дій за ч.4 ст.407 КК України не оспорював. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчиненого в умовах особливого періоду військовослужбовцем.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

ОСОБА_3 є раніше не судимим, у відповідності до наданих довідок на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, майновий стан, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, і вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у межах санкції ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі.

При цьому, суд не знаходить підстав для призначення покарання з застосуванням ст.69 КК України, як на це вказує прокурор, оскільки ч.1 ст.69 КК України може бути застосована при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, що судом не встановлено, так як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину не є кількома обставинами, що пом"якшують покарання, оскільки передбачені одним пунктом.

Однак, враховуючи особу ОСОБА_3 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, а також обставини вчиненого, те, що за період відсутності його в розташуванні нових злочинів не вчинив, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а виправлення та попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому за дане кримінальне правопорушення покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, поклавши, у відповідності до ст. 76 КК України, наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1