Ухвала
Іменем України
2 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 308/10102/16-к

провадження № 51-605 ск17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28 вересня 2017 року,
встановив:
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2017 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тернопіль, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 305 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 28 вересня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, в липні 2016 року вчинив контрабанду наркотичних засобів, а саме переміщення через митний контроль України з приховуванням від митного контролю 48 таблеток лікарського засобу «Subutex», що містить 0,3840 г. наркотичного засобу бупренофрін.

У касаційній скарзі захисники порушують питання про зміну вказаних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При цьому посилаються на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі особу засудженого ОСОБА_6 , всі обставини, що пом`якшують йому покарання, та обставини вчинення злочину. У свою чергу, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 419 КПК України, допущених порушень не усунув, та вирок місцевого суду залишив без змін. Просять звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги захисників про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_6 , призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, виходив з того, що засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, проте в силу ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та фтизіатра не перебуває, враховано, що засуджений перебував на обліку у Тернопільському обласному диспансері з 2008 року по серпень 2016 року з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів зі шкодою для здоров`я», крім того, враховано, що згідно висновку спеціальної медичної наркологічної експертної комісії у ОСОБА_6 психоневрологічної патології не виявлено, примусового лікування не потребує. Одночасно, судом враховано й конкретні обставини кримінального провадження. Обставами, які пом`якшують покарання засудженому судом визнано щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання засудженому в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 305 КК України, без застосування положень ст. 75 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження нових злочинів та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляції захисників, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу захисників залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28 вересня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3