Справа № 562/4548/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.03.2018 року. Здолбунівський районний суд

Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000793 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 24 листопада 2017 року, близько 22.30 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи біля приміщення кафе «Сім-Сім», що по вул.Фабрична,12 в м.Здолбунів, Рівненської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом ривка із рук ОСОБА_4 заволодів його наплічною сумкою із шкірзамінника чорного кольору, вартістю 325,00 грн., в якій знаходилася кулькова ручка «Flair» вартістю 18,00 грн. та мобільний телефон марки «Nоkia S6800», вартістю 400,00 грн., в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку «Lifecell» вартістю 50,00 грн., чим спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 793,00 грн. Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним і підтвердив, що злочин вчинив за обставин зазначених у обвинувальному акті та угоді про примирення. Щиро розкаявся.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України.

20 грудня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000793 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України була укладена угода про примирення.

В угоді про примирення потерпілий та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.186 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином. Згідно угоди про примирення, ОСОБА_5 під час досудового розслідування та в судовому засіданні, повністю визнав вину у зазначеному злочині, відшкодував завдані збитки.

В угоді про примирення потерпілий та обвинувачений узгодили призначення покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також зазначили про роз`яснення їм наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, та наслідків невиконання угоди.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що і потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч.1 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив проти затвердження угоди про примирення.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 374, 376, 475 КПК України, суд -
засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 грудня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000793 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) грн.

Речові докази:чорну сумку із шкірзамінника, кулькову ручку «Flair», мобільний телефон марки «Nоkia S6800», картку оператора мобільного зв`язку «Lifecell», студентський квиток ТЄ № НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя