Справа № 456/3042/17
Провадження № 1-кп/456/435/2017
ВИРОК
іменем України
01 грудня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Уличне Дрогобицького району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , депутатом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 29.05.2017 року, близько 18 години, перебуваючи у полі на території Довголуцької сільської ради Стрийського району Львівської області, керуючись прямим злочинним умислом та корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав 18 саморобних дерев`яних однотипних розбірних вуликів з 1 роздільною решіткою та 32 стільниковими піврамками у кожному вулику, загальна вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи становить 13 557 гривень 60 копійок, та 18 бджолосімей, згідно довідки вартістю по 2 тисячі гривень за кожну бджолосім`ю, загальною вартістю 36 000 гривень, що належали ОСОБА_7 , які на той час останній залишив у вказаній місцевості з метою збору меду для власних потреб.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 49 557,6 гривень.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю. Показав, що 29.05.2017 року, перебуваючи у полі на території Довголуцької сільської ради Стрийського району Львівської області, таємно викрав 18 саморобних дерев`яних однотипних розбірних вуликів та 18 бджолосімей, які належали ОСОБА_7 .. На даний час він щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо його не карати.

Крім особистого визнання вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України також знайшла своє підтвердження в ході судового засідання і підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_7 , котрий в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є його кумом. Він часто купляв певні речі через ОСОБА_4 та з часом помітив, що останній заробляє на його покупках гроші. Сталась крадіжка вуликів, він викликав працівників поліції. Вулики з бджолосім`ями знайшли, однак всього меду в них не було. На даний час йому всі вулики з бджолосім`ями йому повернули.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення також доведена наступними письмовими доказами по справі:

- рапортом від 30.05.2017 року від заявника ОСОБА_7 , зареєстрованого в журналі обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 4704 /а.с. 21 т.1 /;

- заявою ОСОБА_7 від 30.05.2017 року в якій останній просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 27.05.2017 року по 30.05.2017 року шляхом вільного доступу таємно викрала 18 вуликів із бджолосім`ями, котрі знаходились в полі с. Довголука, Стрийського раону, Львівської області /а.с. 22 т.1/;

- протоколом огляду місця події від 30.05.2017 року з фото таблицею до нього в ході якого на польовій територій с. Довголука, Стрийського району, Львівської області виявлено платформу на якій розміщені дерев`яні вулики /а.с. 23-28 т.1/;

- рапортом від 07.06.2017 року, яке надійшло від ОСОБА_7 про те, що останній знайшов у посадці с. Довголука декілька своїх вуликів, які були в нього викрадені /а.с. 29 т.1/;

- протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 07.06.2017 року в ході якого у лісопосадці с. Довголука, Стрийського району, Львівської області виявлено 9 дерев`яних вуликів /а.с. 30-34 т.1/;

- протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 14.06.2017 року /а.с. 37-45 т.1/;

- висновком експерта №9/416 від 11.09.2016 року про те, що ринкова вартість 18 (вісімнадцяти) саморобних дерев`яних вуликів станом на 29.05.2017 року становить 13 557, 60 гривень /а.с. 50-54 т.1/;

- довідкою громадської організації «Дрогобицького міськрайонного товариства пасічників «Підгір`я» з якої вбачається, що оптова ціна 1 літри меду становить 100, 00 гривень, продуктивність однієї бджолиної сім`ї на ріпаковому медозборі становить 10 літрів /а.с. 56 т.1/;

- протоколом проведення слідчого експертименту та фото таблицею до нього від 28.09.2017 року відповідно до якого ОСОБА_4 відтворив механізм вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України /а.с. 57-63 т.1/;

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Беручи до уваги вищеописане, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даному кримінальному провадженню, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує той факт, що він раніше не судимий, повністю визнав свою вину, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.
З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Однак, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, тобто при обранні міри покарання слід застосувати ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обов`язки.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом останній є батьком неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої обвинувачений ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, засуджені за вчинення умисного злочину, який не тяжким чи особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 69, щодо якої обвинувачений ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав, вперше вчинив умисний злочин, який не тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, амністія до нього не застосовувалась.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком дитини віком до 18 років, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
Суд також дійшов до висновку, що заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 20 (двадцять тисяч) майнової шкоди та 20 (двадцять тисяч) моральної шкоди, підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Потерпілий ОСОБА_7 позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок крадіжки вуликів він поніс матеріальні збитки щодо збору та продажу меду.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні цивільний позов не визнав, пояснив, що йому не зрозуміла сума цивільного позову та яким чином потерпілий визначив таку суму матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження наявна довідка громадської організації «Дрогобицького міськрайонного товариства пасічників «Підгір`я» з якої вбачається, що оптова ціна 1 літри меду становить 100, 00 гривень, продуктивність однієї бджолиної сім`ї на ріпаковому медозборі становить 10 літрів та враховуючи, що в потерпілого обвинуваченим ОСОБА_4 викрадено 18 вуликів, суд приходить до переконання, що з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 слід стягнути 20 000 (двадцять тисяч) матеріальної шкоди та 2 (дві тисячі) моральної, а всього 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень.

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи на суму 1 384, 18 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, оскільки останній являється батьком неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень.
Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи на суму 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) гривні 18 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.

Речові докази: вісімнадцять дерев`яних вуликів із рамками та бджолосім`ями, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити у власності останнього.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1