Справа № 606/2799/13-к
УХВАЛА

19 листопада 2013 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Малярчук В.В., при секретарі Чаповській Н.І., за участю прокурора Ференц А.В., захисника ОСОБА_1, слідчого СВ Теребовлянського РВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю та жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженому, не працює, не судимому, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 03.11.2013 року ,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ Теребовлянського РВ старший лейтенант міліції ОСОБА_2С звернувся до слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000457 від 03.11.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання, слідчим зазначено, що на 28.04.2013 року близько 22:30 год. ОСОБА_3 перебуваючи в м. Теребовля по вул. 22 Січня, поблизу стадіону «Колос», зустрів ОСОБА_4 та знаючи, що останній протягом тривалого часу йому не віддає борг в сумі 100 гривень вирішив відкрито заволодіти його майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне заволодіння чужим майном та корисливий мотив, усвідомлюючи той факт, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності, а саме вони мають відкритий для потерпілого характер, ОСОБА_3, з метою подолання можливого опору, застосував до ОСОБА_4 насильницькі дії, що не є небезпечними для життя та здоровя потерпілого, а саме схопив ОСОБА_4 за руку, заломив її та за допомогою фізичної сили створив таку обстановку для потерпілого, що останній не зміг рухатись та перешкоджати його діям. Зламавши таким чином волю потерпілого та можливий опір з його боку, ОСОБА_3 з кишені штанів ОСОБА_4 відкрито викрав мобільний телефон марки «Sony Ericson X-peria X8», вартість якого, на момент скоєння кримінального правопорушення становила 300 гривень. Після вилучення майна у потерпілого і отримання реальної можливість розпорядитися чи користуватися ним ОСОБА_3 залишив місце скоєння кримінального правопорушення при цьому не зважаючи на прохання потерпілого повернути викрадене.

Своїми діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

19 листопада 2013 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю та жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженому, не працює, не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

У судовому засіданні прокурор, мотивуючи доцільність задоволення клопотання слідчого зазначив, що підозрюваний ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, який відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, а тому, з метою запобігання можливим ризикам переховування ОСОБА_3 від органів досудового слідства необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки більш м'який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти обрання відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що відсутні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий СВ Теребовлянського РВ старший лейтенант міліції ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, мотивуючи тим, що підозрюваний ОСОБА_3 не має постійного доходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, однак ОСОБА_3 має постійне місце проживання, а тому просить йому обрати запобіжний захід - домашній арешт.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені частиною пятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні слідчий довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, однак не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, окрім того, ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, та за скоєння якого, відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України, призначається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, однак останній має постійне місце проживання, не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, а тому до підозрюваного ОСОБА_3 слід застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні особисте зобов`язання.

Керуючись ст. 32, 110, 131, 132, 176-179, 193-196, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.

2. Покласти на підозрювану ОСОБА_3 такі обовязки:

1) прибувати до слідчого СВ Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_2 за першою вимогою;

2) не відлучатися із місця проживання : ІНФОРМАЦІЯ_4 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3.Зобов"язання, зазначені у пункті 2 вказаної ухвали, застосовуються до підозрюваного ОСОБА_3 на строк у два місяці з дати винесення цієї ухвали.

4. Порушення умов особистого зобов"язання, передбачених пунктом 2 цієї ухвали, має наслідком застосування грошового стягнення у розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

5. Копію цієї ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

6. Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

7. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_2

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: