Дата документу Справа № 314/4461/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/634/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/4461/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року, якою
відмовлено в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.
Згідно ухвали, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_7 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що при вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, через упереджене ставлення суду. Просить скасувати ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга засудженого, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2016 року, відповідно до якого його засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.03.2013 оку по 26.08.2014 року, та з 13.10.2015 року по 31.05.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 14.03.2013 року.
За час відбування покарання засуджений порушував вимоги режиму відбування покарання, за що має 9 стягнень, останнє з яких не зняте та непогашене у встановленому законом порядку, за весь час відбування покарання заохочень не мав. На виробництві установи не працевлаштований, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально, не приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належний догляд, не використовує їх лише за призначенням, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, не приймає участі у роботі самодіяльних організаціях.
Суд першої інстанції дослідивши матеріали провадження дійшов висновку що за весь час відбування покарання поведінка засудженого не була стабільно позитивною і активною, а відтак останній не довів своє виправлення і перевиховання.
Колегія суддів зі вказаним висновком погоджується в повній мірі.
Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 з достатньою переконливістю, не довів своє виправлення, його поведінка змінилися на кращій бік лише останнього часу, а до того моменту вона була пасивною, і тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи, на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, не є підставами для скасування ухвали районного суду і застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2017рокувідносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4