Провадження № 1-кп/761/1259/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 155 91, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, непрацездатних утриманців не має, місця реєстрації та постійного місця мешкання не має, засуджувався:

-10.02.1998 Ізмаїльським міським судом за ч.2 ст.141, ст. 44, 45 КК України 1960 р. до покарання у виді 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-07.07.1998 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 ст.141, ч. 2 ст. 143, ст. 42 КК України 1960 р. до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-23.09.1998 Іллічівським районним судом м. Одеси за ст. 861, 44, 42 КК України 1960 р. до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна;

-09.07.2008 Приморським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 22.02.2013 після відбуття покарання;

-01.12.2016 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі (вирок законної сили не набрав);

обвинувачується за ч. 3 ст. 297 КК України,

у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням гр. ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 297 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою, строк дії ухвали про тримання під вартою закінчується 07.08.2017.

У зв`язку з цим судом відповідно до ч.3 ст.331 КПК України на обговорення учасників поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор вважав за необхідне продовжити дію раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки, на переконання державного обвинувача, раніше встановлені ризики не зникли та продовжують існувати. Зокрема, прокурор вказав на ризик переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не погодилися з позицією державного обвинувача, просили змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід на інший, менш суворий.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" продовження тримання під вартою є виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У силу ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є, з-поміж іншого, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжників для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Відповідні заходи передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Статтею 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також визначений перелік ризиків, на запобігання яких спрямоване застосування даного виду забезпечення кримінального провадження.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало причини, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.
До цих підстав віднесені: наявність ризику, що обвинувачений не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиноюгромадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).
Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).
Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).
Небезпека того, що обвинувачений буде чинити перешкоди належному проведенню судового процесу, має підкріплюватися фактичними доказами. (Becciev v. Moldova, § 59).
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

На підставі положень ст.178 КПК суд під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку слід вважати дію, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує значна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого злочину, вчинить дії, спрямовані на ухилення від суду.

На користь зазначеного висновку служить відсутність у обвинуваченого постійного місця мешкання, стабільного легального доходу, міцних соціальних зв`язків.

Суд також не виключає, що обвинувачений в силу вищевказаного може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Додатковим фактором, які у вказаному контекстів враховує суд, є репутація обвинуваченого, який багаторазово судимий за вчинення злочинів корисливого спрямування, тривалий час відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Вказаний чинник у сукупністю з висунутим у цьому провадженні обвинуваченням, свідчить про відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів та про схильність ОСОБА_4 до протиправної поведінки, що додатково підтверджує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов переконання про доведеність обставин, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК.

При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності й інші обставини, у т.ч. вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим тощо.

Зазначене доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_4 дії застосованого до нього запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 182, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 по 30 вересня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1