Справа № 367/8189/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/280/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 15.03.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 15 » березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, гр.України, з повною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та засуджено на 3 роки позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

в с т а н о в и л а :
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

27.09.2017 р., приблизно о 10 год. (точний час не встановлено), перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа до вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, звідки таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: ноутбук марки «НР» із зарядним пристроєм до нього вартістю 19 799,10 грн., дротову комп`ютерну мишку марки «A4Tech» вартістю 66,67 грн., планшет марки «Samsung» модель «Саlаху Tab 4» вартістю 2 476,67 грн., грошові кошти в сумі 10 000 грн., 1 400 доларів США та 150 ЄВРО, всього на загальну суму 73 937,94 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини у вчиненні злочину та вірність кваліфікації його дій, просив вирок в частині призначеного покарання змінити застосувавши ст.75 КК України та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, оскільки судом І інстанції при призначенні покарання належним чином не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, намір відшкодувати потерпілій завдані збитки, не враховано його сімейний стан, те що він одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, 2008р.н., являється інвалідом 3 групи, а дружина є інвалідом 1 групи довічно та потребує постійного стороннього догляду.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_9 залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги та вважаючи призначене обвинуваченому покарання необхідним для перевиховання обвинуваченого, оскільки він скоїв тяжкий злочин, негативно характеризується, раніше засуджувався за умисний злочин, будучи звільненим від відбування покарання із встановленням іспитового строку знову вчинив злочин, шкоду не відшкодував, також просить врахувати, що вона хворіє на онкологічну хворобу і кошти викрадені Поїздом призначалися для життєво необхідного лікування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин викладених вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в житло.
Відповідно до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить їх аналіз та перевіряє вирок відповідно до ст. 404 КПК України лише в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, раніше засуджувався за умисний злочин був звільнений звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, проте належних висновків не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин, обставини, що впливають на покарання, в тому числі і ті, на які обвинувачений послався в апеляційній скарзі, а саме - визнання вини та щире каяття та обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.

Обране ОСОБА_9 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, призначене з врахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що впливають на покарання, є домірним скоєному та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на необхідність врахування при призначенні покарання того, що ОСОБА_10 та його дружина є інвалідами, на думку колегії суддів, не є підставою для пом`якшення покарання, оскільки судом обвинуваченому обраний мінімальний строк покарання, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання апеляційний суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_8 , яка заперечила проти застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, а також те, що жодних дій, направлених на відшкодування завданої потерпілій шкоди, обвинуваченим не здійснено, обставини справи, а саме те, що викрадені гроші призначалися для лікування потерпілої, яка є онкологічно хворою.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді