Справа № 372/3715/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/317/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 23.04.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гончарівка, Сватівського району, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, за наступних обставин.

15 листопада 2017 року, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_6 , проходячи біля будинку АДРЕСА_3 , шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав без мети збуту, а саме знайшов біля дерева медичний шприц одноразового використання ємністю 2 мл, який до позначки 1,5 мл, був заповнений речовиною бурого кольору, розуміючи, що вказана речовина є наркотичним засобом, поклав шприц до лівої внутрішньої кишені своєї куртки, де став незаконно зберігати без мети збуту вищевказану наркотичну речовину при собі, з метою подальшого особистого вживання. Того ж дня, 15 листопада 2017 року, близько 15 години 50 хвилин, працівниками поліції в ході поверхневого огляду ОСОБА_6 , який проводився біля будинку № 3 по вул. Будівельників, що в м. Українка, Обухівського району, Київської області, на підставі його письмової добровільної згоди, він добровільно надав працівникам поліції у присутності двох понятих вище вказаний медичний шприц одноразового використання з речовиною бурого кольору. Згідно із висновком судово-хімічної експертизи № 19/11-2/590-СЕ/17 від 27.11.2017, виявлена та вилучена у ОСОБА_6 рідина бурого кольору об`ємом 1,5 мл, яка знаходилась у медичному шприці одноразового використання ємкістю 2 мл, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим. Маса наркотичного засобу (опію ацетильованого) в перерахунку на суху речовину становить 0,0521 г.

Не погоджуючись із вироком Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Підставами для скасування вироку прокурор зазначає невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання вимогам ст. 65 КК України. Зокрема, прокурор вказує про неврахування судом першої інстанції тих обставин, що ОСОБА_6 посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, не має офіційного місця роботи та джерел доходу, обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів. Також, прокурор вказує про неправильність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, так як останній, маючи незняту та непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину, повторно вчинив новий умисний злочин. На переконання апелянта, зазначені обставини свідчать про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, а також вказують на його небажання виправитися та вести законослухняний спосіб життя. Таким чином, на думку апелянта, призначене ОСОБА_6 покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, а звільнення від його відбування з випробуванням надало можливість обвинуваченому уникнути реального покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які учасниками судового провадження не оспорювались та досліджувались судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому апеляційному перегляду не підлягають на підставі ч.2 ст.394 КПК України.

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 повністю дотримався вимог зазначеної норми кримінального закону, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції визнано та враховано його щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано рецидив злочинів. Також, місцевим судом враховано характеристику з місця проживання обвинуваченого, наявність незнятої та непогашеної у встановленому порядку судимості, відсутність постійної роботи, а також висновок органу пробації, який вважає виправлення обвинуваченого неможливим без позбавлення або обмеження його волі, так як він становить небезпеку для суспільсьва. Тобто, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 враховані всі ті обставини, на неврахування яких посилається у своїй апеляційній скарзі прокурор. На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Крім того, звертає на себе увагу той факт, що апеляційна скарга прокурора не містить будь-якого обґрунтування щодо невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 виду та розміру покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та необхідності посилення такого покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п?яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог ст. 75 КК України відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням повністю дотримався вимог, зазначених у вказаній статті кримінального закону, належним чином обґрунтувавши свій висновок. Зокрема, судом було взято до уваги наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , конкретні обставини вчиненого злочину, тяжких наслідків від якого не настало, ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При цьому, покладення судом на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України, сприятиме контролю за його поведінкою в період іспитового строку з метою встановлення факту його виправлення.

Слід зазначити, що основним доводом апеляційної скарги прокурора на підтвердження неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме застосування положень ст. 75 КК України, є неврахування досудової доповіді, складеної щодо обвинуваченого органом пробації. Дійсно, згідно висновку органу пробації, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження його волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб. Разом з тим, на думку колегії суддів, зазначений висновок є лише припущенням щодо можливої протиправної поведінки обвинуваченого, а, крім того, незрозуміло, на підставі яких даних було зроблено такий висновок уповноваженою особою органу пробації. Тим більше, що відповідно до зазначеної у досудовій доповіді соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, ОСОБА_6 працює неофіційно, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаюється у вчиненому та шкодує про вчинене, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, погодився брати участь у складанні досудової доповіді.

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням всіх обставин, які враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченню ОСОБА_6 , висновок органу пробації не був вирішальним чинником щодо незастосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Наявність у ОСОБА_6 попередньої судимості (а не судимостей, як зазначає прокурор), на що посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, не є підставою, згідно із чинним законодавством, для незастосування до нього ст. 75 КК України. Крім того, з моменту звільнення обвинуваченого від відбування покарання за попередньою судимістю до вчинення даного злочину пройшов тривалий проміжок часу майже два роки.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Судді:
_______________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4