Справа№751/7887/17
Провадження №1-в/751/10/18
УХВАЛА

18 січня 2018 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника ЧВК 44 ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові у залі суду у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ЧВК № 44 провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, громадянки України, про умовно-дострокове звільнення за ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання засудженої ОСОБА_6 , в якому вона просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, посилаючись на те, що в Чернігівській виправній колонії № 44 відбуває покарання з 10.03.2016 р., за період відбування покарання працевлаштована швачкою, показники її роботи вище від середньо бригадних, мала лише одне стягнення, яке на теперішній час погашене, у жовтні 2017 р. оголошено заохочення, приймає участь у культурних та виховних заходах, залучена до програм «подолання наркотичної залежності» та «підготовка до звільнення», має ряд тяжких хронічних захворювань, має новий стимул та можливість до сімейного життя у зв`язку зі вступом у шлюб, має матір ОСОБА_7 , 1939 року народження.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Представник ЧВК Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області (№ 44) ОСОБА_5 проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 заперечувала, посилаючись на характеристику засудженої, наданої суду та на висновок, зазначеній в цій характеристиці, вважає, що засуджена не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Вислухавши засуджену, представника ЧВК-№ 44, думку прокурора, який вважає, що засуджена ОСОБА_6 стягнень не має, працевлаштована та норми її виробітку вище за бригадних, а тому підтримав клопотання про умовно-дострокове звільнення, захисника, який вважав, що клопотання обґрунтоване, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 06.09.2016 р., між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб 06.09.2016 р., прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_10 .

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.11.2014 р. ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2015 р. засуджену ОСОБА_6 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.11.2014 р.

Крім того, засуджена ОСОБА_6 раніше судима 13.04.2004 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, 20.01.2005 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнена умовно-достроково постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.09.2006 р., 13.11.2008 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, 30.06.2009 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

У висновку характеристики ЧВК № 44 від 10.01.2018 р. на засуджену ОСОБА_6 зазначено, зокрема, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, але за час відбування покарання в ЧВК № 44 своєю поведінкою і ставленням до праці не довела свого виправлення, враховуючи те, що поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною, характеризується посередньо, притягувалась до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене, протягом всього строку відбування покарання не входить та не входила до складу ради колективу засуджених відділення чи установи, не приймала участь у роботі самодіяльних організацій засуджених.

Рішенням адміністрації ЧВК № 44 станом на 30.06.2017 р. визнано недоцільним застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6

18.10.2017 р. ОСОБА_6 оголошено подяку за виконання покладених обов`язків, додержання ПВР, дотримання вимог трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до витягу з медичної картки ОСОБА_6 , остання перебуває на обліку в медичній частині , отримує антиретровірусну терапію, на теперішній час працездатна.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутної частини покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджена ОСОБА_6 хоча і відбула встановлену законом частину строку покарання, але не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також не довела своєю діяльністю прагнення спокутувати вину за вчинений злочин. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення. Засуджена не надала конкретних переконливих доказів того, що процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування нею призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, засуджена не довела готовність до самокерованої поведінки, аналіз її характеристик дає підстави зробити висновок, що вона не готова до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, не готова дотримуватися норм чинного законодавства, тобто є ресоціалізованою, а тому у задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове її звільнення за ст. 81 КК України необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539, 376 КПК України, ст. 81 КК України

ухвалив:
В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1