АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/2114/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/63/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія судів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула 06 лютого 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року, якою задоволено подання Покровського ВЦ № 79 про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Любліно, Приморський край, РФ, громадянки України, одруженої, із середньотехнічною освітою, проживаючої до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 18.06.2012 року Луцьким міським судом Волинської області за ст.309 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7

засуджена - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

представник ПВЦ № 79 - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ДУ Покровського ВЦ № 79 та спостережної комісії виконкому Покровської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року було задоволено клопотання ДУ Покровського ВЦ № 79 та спостережної комісії виконкому Покровської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.03.2014 року за ст.ст. 124, 69 КК України до штрафу в сумі 1020 грн. На підставі ст.71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді штрафу 1020 грн. та 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Волинської області від 16.06.2014 року вище вказаний вирок скасовано в частині призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України, та призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

Своє рішення суд мотивував тим, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання можливе, так як, засуджена своїм відношенням до праці та поведінкою довела своє виправлення та перевиховування, за період відбуття покарання в установі характеризується позитивно, має одне заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, за час відбуття покарання намагається виконувати норми виробітку на 100 % та сумлінно ставиться до праці, бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів, які проводяться в установі, виконує всі законні вимоги персоналу установи, а тому відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала суду підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.

Прокурор вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину пов`язаного з посяганням на життя та здоров`я особи, який вона вчинила в період випробувального терміну за вироком Луцького міського суду від 18.06.2012 року. З призначеного їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, станом на час розгляду клопотання про її умовно-дострокове звільнення відбула лише половину строку покарання , а саме 2 роки 7 місяців позбавлення волі, отже за такий короткий строк мета її виправлення ще не досягнута.

Крім того, суд приймаючи рішення про задоволення клопотання вказав на те, що засуджена лише намагається виконувати норму виробітку та сумлінно ставитись до праці, що не може слугувати підставою для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки на час розгляду справи судом, засуджена вже повинна довести своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а не намагатись це доводити.

Також прокурор зазначає, що адміністрація установи щоквартально проводить оцінювання поведінки засуджених, додержання ними правил поведінки та приймає вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Так, на засіданні комісії від 26.09.2017 року прийнято рішення не заохочувати засуджену, оскільки остання норму виробітку лише намагається виконувати, не завжди дотримується режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом та потребує контролю за поведінкою з боку представників адміністрації, за весь період відбування покарання характеризується посередньо. Тому, на думку прокурора, судом передчасно прийнято рішення про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 .

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив її задовольнити.

Засуджена ОСОБА_6 заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, просила ухвалу суду залишити без змін.

Представник Покровського виправного центру просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважає, що засуджена довела своє виправлення та може бути звільнена від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В ході розгляду кримінального провадження вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання ДУ Покровського ВЦ № 79 та спостережної комісії виконкому Покровської міської ради, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі врахував поведінку засудженої ОСОБА_6 під час відбування покарання і становлення її на шлях виправлення.
Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.
Висновок суду про доведеність виправлення засудженої повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженої це процес позитивних змін, які відбуваються в її особистості та створюють у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженої в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення її до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Крім того, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засуджених обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Задовольняючи клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що засуджена своїм відношенням до праці та поведінкою довела своє виправлення.
З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженої ОСОБА_6 , яка за період відбування покарання в Покровському ВЦ № 79 характеризується позитивно ( а.кп. 14), під час відбування покарання стягнення не було, має заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці (а.кп.16), працевлаштована до бригади № 51 контрагентського об`єкту «Нікопольського заводу феросплавів», робочою. Соціально-корисну ініціативу проявляє, до виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою, у відносинах з іншими засудженими не конфліктна, а також до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. Окрім цього, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі та участь у реалізації програм диференційованого впливу «Підготовка до звільнення», а також приймає участь у роботі самодіяльних організацій, входить до складу ради колективу відділення.
Тому, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в тій частині, що засуджена лише намагається стати на шлях виправлення та не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що на засіданні комісії адміністрації установи від 26.09.2017 року прийнято рішення не заохочувати засуджену, оскільки остання норму виробітку лише намагається виконувати, не завжди дотримується режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом та потребує контролю за поведінкою з боку представників адміністрації, за весь період відбування покарання характеризується посередньо, що на думку прокурора, свідчить про те, що засуджена ОСОБА_6 не стала на шлях виправлення.

Однак, посилання прокурора не знайшли свого підтвердження, так як з характеристики на засуджену ОСОБА_6 від 15 грудня 2017 року та з Витягу із протоколу № 26 засідання спостережної комісії виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області і комісії ДУ «Покровського виправного центру № 79» від 15 грудня 2017 року комісія дійшла висновку, що засуджена ОСОБА_6 довела своє виправлення, тому обставини, про які вказує прокурор, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання.
На думку колегії суддів, ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та може бути звільнена умовно-достроково від відбування покарання.
За викладених обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року, якою задоволено подання ДУ Покровського ВЦ № 79 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4