Справа № 307/2961/17
Провадження № 1-кп/307/313/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого вантажником у ТОВ «Екосіті», раніше судимого вироком Тячівського районного суду від 12.07.2013 р. за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ст.. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, де ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2014 р. на підставі ст.. 82 КК України замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке до 1 року 10 місяців 27 днів виправних робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2014 р. на підставі ст.. 82 КК України замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке до 1 року 10 місяців 27 днів виправних робіт. 04.06.2015 року, ОСОБА_4 , був ознайомлений з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду, а також з порядком та умовами відбування кримінального покарання у вигляді виправних робіт. В подальшому інспектором Тячівського РВ з питань пробації та виконання кримінальних покарань, з метою виконання ухвали суду ОСОБА_4 працевлаштований вантажником до ТОВ "Екосіті" де пропрацював 1 рік і 5 днів, після чого був звільнений 29 квітня 2016 року, оскільки без жодних поважних причин, не з`явився для виконання виправних робіт на підставі п. 4 ст. 40 КЗпПУ.
Крім цього, 08 липня 2016 року ОСОБА_4 був прийнятий вантажником "КВ-КОНСАЛТ", однак достовірно знаючи про те, де саме та які саме виправні роботи він повинен виконати, у період з 08 лютого та 09 лютого 2017 року, без жодних поважних причин, не з`явився для виконання виправних робіт і 09 лютого 2017 року був звільнений за прогул.
Крім цього, будучи під розписку ознайомленим у Тячівському РВ з питань пробації з порядком відбування цього покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від його відбування, був прийнятий 14 лютого 2017 року на роботу в ДП "Ламела", однак 27 лютого 2017 року був звільнений, як такий, що не пройшов випробувальний термін на підставі ст. 28 КЗпП України.
Крім цього, будучи в черговий раз під розписку ознайомленим у Тячівському РВ з питань пробації з порядком відбування цього покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від його відбування 13 березня 2017 року знову прийнятий на роботу ДП "Ламела" однак достовірно знаючи про те, де саме та які саме виправні роботи він повинен виконати, у період з 27 березня 2017 по 28 квітня 2017 року без жодних поважних причин, не з`явився для виконання виправних робіт і цього ж дня був звільнений на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Отже, у такий спосіб умисно ухилився ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2014 року. В результаті чого ним не відбута частинна покарання становить 4 місяці 21 день, що підтверджується відповіддю з Тячівського РВ з питань пробації від 13 листопада 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину свою визнав повністю та пояснив, що він через вашкі умови праці не відбув частину покарання. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинуваченим та учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розумів зміст скоєного, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу. При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України: як ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.
При обранні міри покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується не вперше.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого: рицидив злочину.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати міру покарання у виді обмеження волі на певний строк, що прямо передбачено санкцією ст. 389 ч. 2 КК України, із застосуванням правил, визначених ст. 71 КК України за сукупністю з вироком Тячівського районного суду від 12.07.2013 р., який ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2014 р. на підставі ст. 82 КК України замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке покарання,та звільнити його від призначеного покарання на підставі акту амністії, оскільки він є батьком неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 16 березня 2012 року.

Згідно до ст. 1 п. в Закону України Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх, сина дочку, визнаних інвалідами.

З вищенаведених досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_4 у відповідності до ст..1 п. в Закону України Про амністію у 2016 році звільняється від покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК покарання у вигляді одного року обмеження волі .
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_4 за сукупністю з вироком Тячівського районного суду від 12.07.2013 р., який ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2014 р., на підставі ст. 82 КК України, замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке покарання,частково приєднати не відбуту частину покарання в виді одного місяця обмеження волі до покарання визначеного за цим вироком і остаточно до відбування ОСОБА_4 призначити один рік та один місяць обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, у виді обмеження волі на один рік та один місяць, на підставі акту амністії.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судя: ОСОБА_1