Справа №639/5373/17
Провадження №1-в/639/707/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» у відношенні засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Власівка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 16.10.1996 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.81 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.46-1 КК України з відстроченням виконання вироку на 2 роки;

- 28.05.1998 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.17 ч.3 ст.81, ст.43 КК України (1960 року) до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- 18.01.2001 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.183, ст.43 КК України (1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 16.12.2005 року звільнений із Олексіївської виправної колонії №25 умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 2 дні;

- 24.02.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 11.12.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 29.10.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 16.03.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, вирок суду від 29.10.2015 року звернуто до окремого виконання;

- 09.06.2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».

Під час розгляду справи засуджений ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив внесене клопотання задовольнити.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки засуджений ОСОБА_4 має більше двох судимостей за вчинення тяжких умисних злочинів, які на даний час не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, що згідно п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» унеможливлює застосування до нього акту амністії.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Згідно статті 9 Закон України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зокрема, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Відповідно до п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має 4 (чотири) судимості за вчинення тяжких умисних злочинів, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, а саме:

-за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 16.10.1996 року, за яким він був засуджений за ч.3 ст.81 КК України (1960 року);

-за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 28.05.1998 року, за яким він був засуджений за ч.2 ст.17 ч.3 ст.81, ст.43 КК України (1960 року);

-за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 18.01.2001 року, за яким він був засуджений за ч.2 ст.183, ст.43 КК України (1960 року);

-за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2012 року, за яким він був засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, 71 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.55 КК України (1960 року) такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені до позбавлення волі на строк понад три роки, але не більше шести років, якщо вони протягом п`яти років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину.

18.01.2001 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.183, ст.43 КК України (1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

16.12.2005 року засуджений ОСОБА_4 був звільнений із Олексіївської виправної колонії №25 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 2 дні.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2011 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який ним було вчинено 10.01.2010 року, у зв`язку з чим перебіг строків погашення судимостей перервався.

Згідно вимог ч.5 ст.90 КК України (2001 року), якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Таким чином, оскільки після цього ОСОБА_4 до закінчення строків погашення судимостей повторно засуджувався за вчинення умисних злочинів, згідно ч.5 ст.90 КК України (2001 року) на даний час зазначені судимості не є погашеними.

Враховуючи вищевикладене, під час судового розгляду встановлено засуджений ОСОБА_4 має 4 (чотири) судимості за вчинення тяжких умисних злочинів за вироками Кегичівського районного суду Харківської області від 16.10.1996 та 28.05.1998 року, за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 18.01.2001 року, а також за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2012 року, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Таким чином, на підставі п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 необхідно відмовити, оскільки він не є суб`єктом та не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», положеннями ст.ст.10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIIІ від 22.12.2016 року, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого - з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 24.11.2017 року.

Суддя ОСОБА_1