Справа № 467/195/17
УХВАЛА
07.11.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у приміщенні Арбузинського районного суду в смт. Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000503 від 22 грудня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну виду запобіжного заходу на домашній арешт, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000503 від 22 грудня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України надійшов до Арбузинського районного суду Миколаївської області 24 лютого 2017 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2017 року, який був продовжений ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року на строк до 21 березня 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 продовжувався ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року, 03 травня 2017 року, 13 червня 2017 року, від 08 серпня 2017 року та від 28 вересня 2017 року.

Так, ухвалою колегії суддів Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2017 року дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено до 26 листопада 2017 року.

В судовому засіданні 07 листопада 2017 року прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, мотивуючи тим, що на сьогоднішній день ризики не зменшились та тривають, оскільки обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання цим ризикам.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 в свою чергу звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з підстав, викладених ним в письмовому клопотанні, поданому суду.

Крім того, пояснив суду, що він переховуватись від суду не має наміру, домашній арешт буде відбувати за місцем своєї реєстрації, де йому будуть допомагати знайомі і родичі грішми і харчами. З матір`ю в нього налагодились відносини, до того ж вона проживає окремо, а тому він може утримуватись за місцем своєї реєстрації під домашнім арештом.

Потерпілий в судовому засіданні залишив вирішення клопотання на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників процесу, перевіривши доводи заявленого прокурором клопотання, а також доводи сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів приходить до такого.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року слідує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено обвинуваченому, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч.1 ст. 177 КПК України, а саме : можливість переховуватись від органів слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення та з урахуванням того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжувався ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 року, від 03 травня 2017 року, від 13 червня 2017 року, від 08 серпня 2017 року та від 28 вересня 2017 року на тій підставі, що визначені ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року ризики не відпали.
Крім того, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2017 року в рамках даного кримінального провадження призначено судово-психіатричну експертизу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яка станом на день розгляду даного клопотання не проведена.
За такого, колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а встановлені ухвалою слідчого судді від 20 лютого 2017 року ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
При обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 було об`єктивно встановлено, що він підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, встановлено дійсні ризики згідно кримінального процесуального закону, а тому не піддаючи рішення слідчого судді сумніву та не порушуючи принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року), що є одним із основних аспектів принципу верховенства права, колегія суддів вважає, що на дайни час об`єктивні обставини, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не є спростованими.
Враховуючи, що на даній стадії судового розгляду не допитані всі свідки, по справі призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_6 , яка станом на 07 листопада 2017 року не проведена, то колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під ватрою на 60 днів, тобто до 25 січня 2018 року.
Обговорюючи питання зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів прийшла до слідуючого.
Так, запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути застосований до обвинуваченого у даному випадку, оскільки він проживає один, не має сім`ї, не працює та не має заробітку, в нього склались неприязні відносини з матір`ю, має не зняту та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що свідчить про нестабільність його соціальних зв`язків та схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень.
Щодо визначення розміру застави обвинуваченому, то колегія суддів не убачає підстав для його застосування, оскільки можливість внесення застави обвинуваченим чи іншою особою в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження.
Застосування запобіжного заходу у виді поруки чи особистого зобов`язання відносно обвинуваченого є неможливим у зв`язку встановленою відсутністю підстав для цього.
Більш того, у відповідності до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тобто, саме на заявника, який є вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, покладається обов`язок довести суду свою правову позицію, у тому числі й при обґрунтуванні зміни одного виду запобіжного заходу на інший.
Однак будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт суду надано не було. Доводи такої можливості, приведені стороною захисту, ґрунтуються лише на поясненнях обвинуваченого та захисника.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під ватрою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого колегія суддів на даному етапі не встановила.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не відпали, більш м`які запобіжні заходи не взмозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію запобіжного заходу слід продовжити до 26 листопада 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження № 0000503 від 22 грудня 2016 року, продовжити до 25 січня 2018 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну виду запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3