У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" жовтня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на рішення прокурора Київської місцевої прокуратури №4, про відмові у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011861 від 25.08.2017 року,
в с т а н о в и в:
До слідчого судді надійшла вищевказана скарга, яка мотивована тим, що прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 є процесуальним керівником у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011861 від 25.08.2017 року. 11.09.2017 року ОСОБА_4 подав заяву про визнання його у кримінальному провадженні потерпілим, однак 18.09.2017 року прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 постановою відмовлено у визнанні потерпілим, оскільки заявником не надано документів, які б підтверджували належність на праві приватної власності акцій ЗАТ ВТФ «Укрторгсервіс».
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, матеріали кримінального провадження за № 0011861, не надав.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши надані учасниками процесу докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Пунктом 5 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Як вбачається з матеріалів скарги, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011861 від 25.08.2017 року, внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення.
18.09.2017 року прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим, оскільки заявником не надано документів, які б підтверджували належність на праві приватної власності акцій ЗАТ ВТФ «Укрторгсервіс».
Слідчий суддя, аналізуючи доводи адвоката особи, яка подала скаргу про невідповідність положенням КПК України рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим, враховує наступне.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого /ч. 2 ст. 55 КПК України/.
11.09.2017 року ОСОБА_4 подав заяву про визнання його у кримінальному провадженні потерпілим.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У свою чергу, прокурор, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова прокурора скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 на рішення прокурора Київської місцевої прокуратури №4, про відмові у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011861 від 25.08.2017 року - задовольнити.
Скасувати постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 від 18.09.2017 року про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні № 0011861 від 25.08.2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: