У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2018 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,, при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Ужгороді судове провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 із застави на тримання під вартою ,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором та мотивовано тим, що слідче управління ГУНП в Закарпатській області проводить досудове розслідування вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000197 від 19.09.2017.

У даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_7 , 13.01.1986 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , 16.10.1969 маючи на меті здійснення торгівлі людьми та незаконної угоди щодо передачі людини, в цілях її подальшої сексуальної експлуатації, спланувавши наперед свої дії, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, на протязі з березня 2017 року підшуковував та вербував молодих дівчат громадянок України, за допомогою своїх знайомих.

Так, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою та разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , познайомившись у березні 2017 року з громадянками України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , впевнившись у тому, що останні внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин перебувають в уразливому стані, використовуючи це у своїх незаконних цілях, на початку запросив їх на роботу покоївками в нічному клубі Словацької Республіки, а в подальшому, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вербував ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виїхати на роботу в м.Липтовський Мікулаш, Словацької Республіки, для надання сексуальних послуг за гроші, маючи на меті їх подальшу сексуальну експлуатацію в борделях м.Липтовський Мікулаш, Словацької Республіки, в нічному клубі де він являється власником, для використання в секс індустрії та зайнятті проституцією.
Після отримання згоди ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на виїзд за кордон, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виготовили їм за свої власні кошти документи для виїзду за кордон, а саме закордонні паспорти та візи, які дівчата у подальшому мали відпрацювати в м.Липтовський Мікулаш, Словацької Республіки, і таким чином втягнули їх в боргову кабалу.
Після виготовлення всіх необхідних документів, 22 травня 2017 року ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , організували виїзд ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в Словаччину, для подальшої сексуальної експлуатації, а саме ОСОБА_10 намагався переправити останніх в Словацьку Республіку, через пункт пропуску „Малі Селминці ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою перетину державного кордону України, де того ж дня о 13 годині 10 хвилин їх затримано на зоні митного контролю під час проходження митного огляду.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 149 КК України, а саме вербування та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, із використанням уразливого стану особи, вчинено щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, від якої потерпілий був у матеріальній залежності.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, протоколами допитів потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, протоколом про результати аудіо,- відео контролю особи від 29.03.2017, протоколом ОТЗ про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.05.2017, протоколом ОТЗ про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17.05.2017, протоколом огляду місця події від 22.05.2017, протоколами проведення аудіо,-відеоконтролю особи, протоколами візуального спостереження за особою та іншими зібраними доказами. Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочини, передбачений ч.2 ст.149 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.

23.05.2017 ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

24 травня 2017 року Ужгородським міськрайонним судом відносно підозрюваного ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього ухвалою суду визначено заставу достатню для забезпечення підозрюваним ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 покладеним на нього обов`язків, у разі внесення застави, а саме:

-прибувати до старшого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає (м.Ужгород) без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-здати на зберігання до Генерального консульства Словацької Республіки в м. Ужгород свій паспорт громадянина України Словацької Республіки (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

26 травня 2017 року ОСОБА_17 було внесено заставу за ОСОБА_5 в розмірі 480 000 гривень та останнього було звільнено з під варти.

На виконання окремого доручення працівниками прикордонної служби України було отримано відповідь про те, що 05.06.2017 Словацькою стороною було затримано громадянина Словацької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за незаконний перетин кордону.

На даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено, проведеними розшуковими заходами отримано відомості про те, що ОСОБА_7 виїхав за межі України, а за матеріалами кримінального провадження у органу досудового розслідування є достатньо підстави вважати, що останній переховується від слідства та суду.

22.06.2017 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України ОСОБА_5 оголошено в розшук.

28.09.2017 року Генеральним секретаріатом Інтерполу опубліковане синє повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_7 , тобто останнього оголошено у міжнародний розшук.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , оскільки зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.149 КК України та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені в клопотанні.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисниками, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

Так, при дослідженні обставин справи суддею встановлено перебування підозрюваного ОСОБА_5 у міжнародному розшуку .

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення ч. 3 ст. 149 КК України, та наявність ризиків, а саме, що останній буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Змінити обраний щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , словака, громадянина Словацької Республіки, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді застави, на більш суворіший, у вигляді - тримання під вартою, без застосування застави.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1