УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "27" жовтня 2017 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Казанка, м. Партизанськ, Приморський край, російська Федерація, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно на будівництві, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
Клопотання мотивоване тим, що 23 жовтня 2017 року, приблизно 20 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Кібальчича, 19-А, в приміщенні кафе, де розпивав алкогольні напої зі своїми знайомими та ОСОБА_7 .
В цей час, ОСОБА_8 , який також перебував у приміщенні кафе та також розпивав спиртні напої, підійшов до ОСОБА_7 та почав останню словесно ображати та вдарив її по обличчю.
Побачивши це, а саме, момент словесної образи та нанесення удару своїй цивільній дружині ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин та з метою помсти, виник умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
З цією метою, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та розпочав бійку з останнім, у ході якої усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень схопив ножа, який був на столі та наніс ОСОБА_8 декілька ударів ножем в область тулуба.
Після цього, ОСОБА_6 покинув приміщення кафе та направився за місцем свого проживання, а ОСОБА_8 , з отриманими тілесними ушкодженнями, було доставлено до КМКЛШМД та надано невідкладну медичну допомогу.
Згідно довідки КМКЛШМД №253 від 24.10.2017, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні тілесні ушкодження: колото-різані поранення грудної клітини зліва посередньо паховий (1) непроникаюче, та задньо пахвовій лінії зліва (2), торакоабдомінальні проникаюче поранення з ушкодженням лівого купола діафрагми лівосторонній гемопневмопери-тонеум. Гемоперитонеум, непроникаюче колото-різане поранення живота з ліва.
24 жовтня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, тож будучи обізнаним за міру покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому виникає необхідність у застосуванні запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під ватрою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить запобігання ризиків, визначених положеннями ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів викладених у клопотанні та вказаних слідчим доводів.
Слідчий просив суд задовольнити клопотання посилаючись на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.
Захисник заперечувала проти клопотання, та просила не застосовувати до нього найсуворіший запобіжний захід, оскільки він має постійне місце проживання та неофіційно працює на будівництві, просила суд обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Підозрюваний у судовому засіданні повідомив, що вчинив даний злочин, тому що боявся за життя цивільної дружини та своє, оскільки потерпілий ОСОБА_8 будучи в стані алкогольного сп`яніння, словесно ображав ОСОБА_7 та наніс їй декілька ударів в обличчя, це викликало у підозрюваного бажання захистити дружину та помститись, тому він вдарив потерпілого в грудну клітину, на що отримав у відповідь від ОСОБА_8 удар в обличчя, розуміючи що потерпілий фізично сильніший, підозрюваний взяв зі столу маленький ніж для овочів, та наніс декілька ударів в живіт потерпілому.
Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У силу ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.
На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З урахуванням наведених обставин, з оглядом на ст.ст.177, 194 КПК України, під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованості підозри.
Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23.10.2017 року та від 24.10.2017 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; протоколами допитів свідків; довідкою №253 МКЛШМД.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На момент розгляду клопотання про тримання під вартою доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було.
Також прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Крім того, слідчим та прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язанного з позбавленням волі, ОСОБА_6 буде ухилятись від слідства та суду.
Твердження прокурора та слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, міцність його соціальних зв`язків обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, саме домашній арешт, як запобіжний захід, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 193-196 КПК України, -
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів - до 24.12.2017 року.
Покласти на нього обмеження у виді заборони залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали покласти на Дніпровське УП ГУ НП у м. Києві, яке зобов`язати негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваною у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя