Справа № 404/3283/17
Номер провадження 1-кп/404/430/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 14.03.2007 року за ст.185 ч.3, ст.289 ч.3, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі. 11.01.2010 року звільнений по відбуттю строку покарання;
- вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02.04.2013 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі,
- вироком Ленінським районним судом м.Кіровограда від 06.08.2013 року за ст.309 ч.1, ст.70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі. 09.02.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за наступних обставин.
13.05.2017 року, близько 17.00 год., ОСОБА_6 знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 , побачив у своєї знайомої ОСОБА_7 мобільний телефон. У цей моменту у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння шахрайським шляхом вказаним мобільним телефоном. Реалізовуючи свій злочинний намір, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_7 , діючи повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останньої належний їй мобільний телефон, заздалегідь не маючи наміру його повертати. Потерпіла ОСОБА_7 , не маючи здогадок щодо злочинних намірів ОСОБА_6 погодилася та передала належний їй мобільний телефон «Lenovo A316i», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №231 від 15.05.2017 року складає 1996 грн.
З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1996 грн.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України визнав повністю. Відмовився від дачі показань в порядку ст.63 Конституції України.
При цьому, вказав, що завдану кримінальним правопорушенням шкоду відшкодував потерпілій в повному обсязі.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, оскільки обвинувачений відповідно до ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань у суді, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.
У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_6 за ст.190 ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, умисне та закінчене.
Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, працюючого неофіційно, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, знаходився на диспансерному обліку внаслідок вживання «опіоїдів». Синдром залежності з 2011 року. У 2012 році знятий з обліку у зв`язку з вибуттям, осудний, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Згідно висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк: результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 показали середній ризик небезпеки для суспільства, тому доцільно застосувати покарання альтернативне позбавленню волі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував збитки завдані кримінальним правопорушенням, осудний, думку потерпілої щодо міри покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід обрати міру покарання в межах санкції ст.190 ч.2 КК України, у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.
На час набрання вироком суду законної сили, суд вважає за необхідне не обирати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід, оскільки останній не застосовувався під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.
Процесуальні витрати по провадженню відсутні, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373-374, 376 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, та призначити йому покарання за ст.190 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави.
-копії долучених ОСОБА_7 документів на належний їй мобільний телефон «Lenovo F316i» - залишити при матеріалах кримінального провадження;
-мобільний телефон марки «Lenovo F316i», який переданий потерпілій під зберігальну розписку - залишити потерпілій ОСОБА_7 , як законному володільцю.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1