Справа № 297/2937/16
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.11.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Надвірна Івано-Франківської області, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, раніше не судимий, громадянин України,
засуджений за ч.2 ст.191 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю строком на 1 (один) рік. На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнений від призначеного покарання за ч.2 ст.191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
за ч.4 ст.191 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю строком на 2 (два) роки;
за ч.1 ст.366 України до 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю, строком на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання з дня його затримання.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2419 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку Берегівського районного суду від 18.07.2017 року щодо ОСОБА_6 та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає про істотні порушення кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції та стороною обвинувачення, зокрема порушення права обвинуваченого на отримання обвинувального акту, оскільки як встановлено під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, прокурором до суду був направлений інший обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_6 , ніж той, що вручений стороні захисту. Адвокат ОСОБА_7 також зазначає, що в порушення вимог ст.388 КПК України, стороні захисту не була надана копія зміненого прокурором в суді обвинувального акту, що становить порушення права на захист обвинуваченого. Крім того апелянт вказує на порушення судом першої інстанції порядку дослідження доказів, зокрема встановлення тих фактичних обставин справи, які заперечував обвинувачений, а також незазначення у вироку мотивів з яких суд першої інстанції не взяв до уваги покази обвинуваченого в цій частині. На думку захисника, суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон в частині визначення розміру покарання обвинуваченому, в тому числі не розглянув питання можливості звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання в порядку ст.75 КК України, в тому числі не врахував відсутність у потерпілих матеріальних претензій до обвинуваченого. Одночасно захисник звертає увагу на відсутність фіксування судового процесу технічними засобами.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винуватості ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 змінити та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю на 1 рік; за ч.4 ст.191 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю на 2 роки; за ч.1 ст.366 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю на 1 рік і 6 місяців. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансовою діяльністю на 2 роки. В решті вирок суду прокурор просить залишити без змін. В обгрунтування своїх вимог прокурор зазначає про порушення судом першої інстанції передбаченого ч.1 ст.70 КК України порядку призначення покарання, оскільки призначив ОСОБА_6 одне і те саме додаткове покарання за ч.4 ст.191 КК України та за ч.1 ст.366 КК України. Також прокурор зазначає про безпідставне звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.2 ст.191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подані заперечення, в яких потерпілі просять відмовити в задоволення апеляційної скарги сторони захисту, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без змін. В обрунтування своїх вимог зазначають про безпідставність твердження апеляції захисника про відсутність у потерпілих претензій до обвинуваченого. Всупереч зазначеному адвокатом ОСОБА_7 твердженню, обвинуваченим не вживалось жодних заходів по відшкодуванню завданих їм злочином матеріальних збитків. Також зазначають про дотримання, на їх думку, судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , а також призначення винному покарання, яке відповідає даним про його особу, ступеню тяжкості вчинених злочинів та меті покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого та висловили заперечення щодо апеляційної скарги прокурора, промову прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги та безпідставність апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволення, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримано.
Згідно з вимогами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до вимог ст..293 КПК України копію обвинувального акту та реєстру матеріалів одночасно з направленням його до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати, зокрема, підозрюваному, його захиснику.
Однак, як видно із поданої суду копії обвинувального акту, який було вручено прокурором підозрюваному та його захиснику, такий істотно відрізняється за фактичними обставинами та правовою кваліфікацією від оригіналу, що знаходився в матеріалах кримінального провадження.
Зокрема, в копії обвинувального акту, який подано стороною захисту і який затверджено тим же прокурором відсутні виклад фактичних обставин за ч.2 ст.191 КК України та не наведено таку правову кваліфікацію в формулюванні обвинувачення.
Такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені слідчим і прокурором при направлення обвинувального акту до суду і врученні стороні захисту копії обвинувального акту, який за змістом не відповідає оригіналу, на думку апеляційного суду, призвели до порушення їх права на захист і позбавило можливості суд першої інстанції прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Статтею 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Частина 4 цієї ж статті вказує, що у разі зміни обвинувачення в суді суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.
Як вбачається із матеріалів провадження, у ході судового розгляду справи 03.02.2017 року прокурором було змінено обвинувачення щодо ОСОБА_6 .
Проте, суд першої інстанції, без належного виконання вимог ч.ч.3, 4 ст.338 КПК України, не надав прокурору можливості оголосити змінене обвинувачення, обмежився лише клопотанням прокурора про приєднання нового обвинувального акту до матеріалів провадження, без вручення його копії учасникам судового розгляду, як передбачено вимогами ч.2 ст..338 КПК України, що підтверджується журналом судового засідання від 03.02.2016 року (а.с.78 ) та диском із записом судового засідання, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону та процесуальні права обвинуваченого.
Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.338 КПК України копія зміненого обвинувального акта від 23.01.2017 року не була надана і потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , хоча останні були присутні у судовому засіданні 03.02.2017 року, не була така направлена їм і поштою.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку суду має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 також не дотримано.
Так, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд формально виклав обвинувачення сформульоване ОСОБА_6 органом досудового розслідування та зазначив правовому кваліфікацію, як дано органом досудового розслідування. При цьому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України, мотивувальна частина вироку не містить. Не наведено у вироку окремо і статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за кожне з кримінальних правопорушень.
Без чіткого дотримання вимог ст..349 КПК України вирішено судом і питання про обсяг дослідження доказів по обставинах, які заперечував обвинувачений .
На думку колегії суддів апеляційного суду, допущенні судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і обґрунтованість вироку, а також позбавляє апеляційний суд можливості дати належну оцінку доводам апеляцій в межах обвинувачення.
Згідно п.3 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та не забезпечено повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст..370 КПК України.
Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційних скарг, тому такі підлягають перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження, а саме: доводи, наведені прокурором та захисником ОСОБА_7 в поданих апеляційних скаргах, в тому числі і доводи апелянтів щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, призначеного покарання, а так само і достовірності або недостовірності доказів.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.07.2017 року щодо ОСОБА_6 - скасувати й призначити новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання у тому ж суді першої інстанції в іншому складі .

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: