Справа № 461/8984/17
Провадження № 1-кс/461/45/18
22.01.2018 м.Львів

Слідчий зазначає, що 25.12.2017 р. о 20:00 год., працівниками патрульної поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при перевірці документів водія ОСОБА_9 , а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було виявлено невідповідність між даними документа та даними VIN-коду, дати першої реєстрації та номера кузова автомобіля марки "Renault Laguna" (д.н.з. НОМЕР_1 ).
25.12.2017 року слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області в ході огляду місця події вилучено автомобіль марки "Renault Laguna", д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 .
Окрім цього, вилучено вищевказане свідоцтво про реєстрацію, та ключ з брелком до вказаного автомобіля.
Враховуючи те, що вказаний автомобіль в подальшому може бути використаний як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження, а також проведення відповідних експертиз з вказаним автомобілем та свідоцтвом про реєстрацію, а також з метою запобігання можливих наявних ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, однак, вилучення вказаних речей є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на автомобіль марки «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 .
Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання.
Власник транспортного засобу ОСОБА_5 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання. Направила суду письмове клопотання, в якому просила суд відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Осаба, у якої вилучено автомобіль, ОСОБА_9 повідомлений про судове засідання телефонограмою.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Ч.5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
25.12.2017 р. (у вихідний день) протоколом огляду місця події вилучено транспортний засіб "Renault Laguna" (д.н.з. НОМЕР_1 ). Тобто, слідчий повинен був звернутись із вказаним клопотанням не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 26.12.2017 р.
Слідчий Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся в суд з даним клопотанням 27.12.2017 року. Отже, слідчий пропустив передбачений ч.5 ст. 171 КПК України строк звернення до суду з вказаним клопотанням.
Згідно з ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
При цьому слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що у суду не було можливості розглянути дане клопотання у строки, передбачені ч.1 ст. 172 КПК України. Слідчий у клопотанні не зазначив даних власника майна ОСОБА_5 , які могли б сприяти швидкому призначенню та розгляду справи. Судом вживалися усі заходи, щоб повідомити власника майна про розгляд клопотання з метою недопущення порушення її прав.
Оскільки клопотання слідчого поступило в суд з порушенням строків звернення 27.12.2017 р., то у відповідності з ч.5 ст. 171 КПК України транспортний засіб "Renault Laguna" (д.н.з. НОМЕР_1 )мав би повернутись власнику.
Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 с. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Накладенням арешту на вказане майно будуть порушені права власника транспортного засобу ОСОБА_5 на вільне розпорядження належним їй майном.
Крім цього, відповідно до п.15 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі засаді змагальності сторін та свободі в поданнні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом у їх переконливості. Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули, відтак не довели слідчому судді переконливість та обґрунтованість клопотання.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особам, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1