АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року,

за участі: власника майна його захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000024 на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме: на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; транспортний засіб марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 02 липня 2013 року, номер двигуна - НОМЕР_2 , номер кузова - НОМЕР_3 .
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), попередження (унеможливлення) вчинення дій по їх відчуженню, на вищевказане майно необхідно накласти арешт.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Щодо строків апеляційного оскарження, ОСОБА_5 зазначає, що судовий розгляд в судді першої інстанції відбувся без його участі, оскаржувана ухвала була направлена йому поштовим зв`язком рекомендованим листом та отримана ним 12 серпня 2017 року, таким чином п`ятиденний термін на оскарження спливає 17 серпня 2017 року.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу неправомірною, оскільки слідчим суддею не було перевірено та витребувано від прокурора інформацію та письмові докази щодо особи, яка визнана потерпілою у вказаному кримінальному проваджені та позову, що заявлений такою особою.
Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу та те, що прокурором не було надано слідчому судді доказів вартості майна щодо арешту якого останній клопотав перед судом та доказів співмірності вартості арештованого майна завданим збиткам.
Також в апеляційній скарзі зазначається і про те, що місцевим судом не було повідомлено належним чином ні ОСОБА_5 , ні його адвоката про дату судового розгляду клопотання прокурора, що призвело до порушення приписів ст. 21 та 172 КПК України.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки він не повідомляв, хоча про час та місце судового засідання йому було завчасно повідомлено. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна, оскаржувана ухвала була направлена ОСОБА_5 поштовим зв`язком рекомендованим листом та отримана ним 12 серпня 2017 року, таким чином п`ятиденний термін на оскарження спливає 17 серпня 2017 року, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом фінансових розслідувань ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 липня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч.ч.1, 2 ст. 366 КК України.
27 липня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директором ТОВ «Медіа Планета» ОСОБА_5 внесено завідомо неправдиві відомості до податкової декларації з податку на прибуток за 2015 рік, а саме: занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 2 012 280 грн. за рахунок відображення операцій із фіктивними підприємствами ТОВ «Салет», ТОВ «Профпідряд», ТОВ «Аніан», ТОВ «Ветавія», ТОВ «Латель», які направлено до контролюючого органу в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.
02 серпня 2017 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_8 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме: на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; транспортний засіб марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 02 липня 2013 року, номер двигуна - НОМЕР_2 , номер кузова - НОМЕР_3 .
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року зазначене клопотання задоволено.

Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0000024 щодо накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя заслухав пояснення прокурора та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), попередження (унеможливлення) вчинення дій по їх відчуженню, на вищевказане майно необхідно накласти арешт.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор ОСОБА_8 звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є відшкодування збитків завданих інтересам держави, забезпечення пред`явлення в майбутньому цивільного позову та виконання вироку суду.
Однак, на переконання колегії суддів, матеріали додані до клопотання, не містять доказів існування у даному кримінальному провадженні цивільного позову, оскільки положення ст. 170 КПК України не містять підстав для накладення арешту з метою забезпечення майбутнього цивільного позову, передбачаючи лише право звертатись з таким клопотанням у разі необхідності забезпечення цивільного позову, який вже подано у кримінальному провадженні.

Накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, який буде поданий у майбутньому, унеможливлює з`ясування питання співмірності майна, на яке прокурор просить накласти арешт та ціни позову, оскільки він ще не поданий зацікавленою особою.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою відшкодування збитків завданих інтересам держави, забезпечення пред`явлення в майбутньому цивільного позову та виконання вироку суду, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як необґрунтована, а апеляційну скаргу задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесене до суду із порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах порушуватиме баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року, якоюзадоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, у кримінальному провадженні № 0000024, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме:на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; транспортний засіб марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 02 липня 2013 року, номер двигуна - НОМЕР_2 , номер кузова - НОМЕР_3 . скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_8 про накладення арешту, у кримінальному провадженні № 0000024, на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме:на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; транспортний засіб марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 02 липня 2013 року, номер двигуна - НОМЕР_2 , номер кузова - НОМЕР_3 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/4388/2017 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1