В И Р О К
Іменем України
19.01.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін : прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 08.06.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого;
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
08.06.2017 року біля 09 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , переслідуючи мету таємного заволодіння чужим майна, умисно, таємно на автомобілі "ЗІЛ-ММЗ-4502", державний номерний знак НОМЕР_2 , безперешкодно заїхав на територію цілісного майнового комплексу військового містечка №82, розташованого в с.Людавка Жмеринського району Вінницької області, яке перебуває на балансі комунального унітарного підприємства "ЕкоВін" Вінницької міської ради, де намагався вчинити крадіжку металевих воріт зі сховища 82/53 вагою 800 кг., вартістю 3112 грн., однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг, так як його дії були припинені працівниками комунального унітарного підприємства "ЕкоВін".
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, як незакінчений замах на вчинення злочину, тобто з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що вранці 08.06.2017 року він на автомобілі батька марки "ЗІЛ" приїхав до військового містечка в районі с.Людавка Жмеринського району, куди напередодні привозив пісок, та на території якого тоді на одному із складів він побачив важку металеву браму, яку, вважаючи покинутим майном за відсутності там ознак присутності людей, вирішив привласнити собі. На допомогу собі покликав свого товариша, якому підробиць не пояснював. Прибувши на місце, він підігнав вказаний вантажний автомобіль попід обрану браму. Після демонтування її кріплень вона під власною вагою впала на кузов вантажівки. У цей час до них підійшли інші люди, які повідомили, що вони є робітниками підприємства, якому належить дане сховище та демонтована з нього брама. Останні одразу викликали працівників поліції, які по прибуттю вилучили вантажний автомобіль із демонтованою металевою брамою, а також газовий і кисневий балони із газорізальним обладнанням, що було ним використано для демонтажу. Із вагою та вартістю металевої брами погодився.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати та застосувати щодо нього Закон України "Про амністію у 2016 році", оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив про те, що металева брама, яку намагався викрасти обвинувачений ОСОБА_4 , підприємству досі не повернута. За фактом її вилучення працівниками поліції, подальша доля майна йому невідома, просив суд вирішити питання щодо повернення викраденого майна за належністю комунальнму унітарному підприємству "ЕкоВін". Суворого покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 не потребував та не заперечував проти його звільнення від покарання на підставі закону про амністію.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений, його захисник та потерпілий заявили, що правильно розуміють зміст цих обставин, добровільно їх визнають; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим протиправне діяння належить до злочинів середньої тяжкості, не є складним та є одноепізодним; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад; встановлені в ході досудового розслідування обставини ніким із сторін та учасників кримінального провадження не заперечені.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), так як з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення до кінця, за що він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують відповідальність.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України (а.с.52), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.56); за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.55); на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває (а.с.53,54), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.60,64).
Відповідно до висновків досудової доповіді, яка була надана Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації (а.с.41-43), ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства є можливим.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття останнього та наявність на його утриманні двох малолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного та приймаючи до увагу позицію потерпілого, який не вимагав суворого покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливе без ізоляції його від суспільства, визнаючи достатнім застосування щодо нього передбаченого санкцією відповідної частини вказаної статті кримінального закону покарання у виді штрафу за недоцільності обрання більш тяжкого виду кримінального покарання.
Натомість, в ході судового рогляду було встановлені підстави звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання згідно заявленого ним клопотання про застосування положень Закону України "Про амністію у 2016 році", виходячи з наступного.
Згідно ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про застосування амністії в Україні" дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.
Частиною першою статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" визначено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році", тобто станом на 07.09.2017 року не виповнилося 18 років, та щодо якого він не позбавлений батьківських прав, що підтверджується відповідно копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та довідкою квартального комітету "Південно-Західний" м.Жмеринка від 14.06.2017 року (а.с.55,60). Обвинувачений ОСОБА_4 не належить до визначеного ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році" обмеженого переліку осіб, до яких амністія не може бути застосована.
Тому за сукупністю вказаних обставин, ОСОБА_4 , який в судовому засіданні особисто підтвердив відсутність власних заперечень проти застосування щодо нього вимог закону про амністію, підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не застосовувався, підстави обрання його судом відсутні.
Згідно вимог п.1 ч.6 ст.100 КПК України, а також з урахуванням відповідних виокремлень за положеннями п.1 ч.9 ст.100 КПК України, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України речові докази, що зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області: частину металевих воріт розміром 1,7 м. х 3,4 м. слід повернути за належністю потерпілому - Комунальному унітарному підприємству "ЕкоВін" (а.с.50); кисневий балон №31621 синього кольору, кисневий балон №11621 блакитного кольору, червоного кольору балон з написом "Пропан" із прикріпленим резиновим шлангом та газовим різаком №5191-79 і редуктором, ріжковий ключ 32 х 36, а також автомобіль "ЗІЛ-ММЗ-4502", державний номерний знак НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 , обставини чого вбачаються з ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 09.06.2017 року та постанови слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 09.06.2017 року, слід повернути за належністю власнику - ОСОБА_8 , який не знав та не міг знати про їх незаконне використання, попередньо скасувавши арешт, накладений на вказаний перелік майна зазначеною ухвалого слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 09.06.2017 року (а.с.48-49,50).
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 99 грн. (а.с.51) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, ст.85 КК України, ст.3-5 Закону України "Про застосування амністії в Україні", ст.1, 9, 10 Закону України "Про амністію у 2016 році", суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.
На підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання за цим вироком суду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 99 (дев`яносто дев`ять) гривень процесуальних витрат на залучення експертів.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 09.06.2017 року та повернути за належністю потерпілому - Комунальному унітарному підприємству "ЕкоВін" (м.Вінниця, вул. Соборна, 59) частину металевих воріт розміром 1,7 м. х 3,4 м., що зберігається у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області; кисневий балон №31621 синього кольору, кисневий балон №11621 блакитного кольору, червоного кольору балон з написом "Пропан" із прикріпленим резиновим шлангом та газовим різаком №5191-79 і редуктором, ріжковий ключ 32 х 36, а також автомобіль "ЗІЛ-ММЗ-4502", державний номерний знак НОМЕР_2 , які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю власнику - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 )
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1