Справа № 524/5459/17
Провадження № 1-кп/524/462/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0002131 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.01.2002 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 141, ч.1 ст. 70, ст.. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитом строком на 2 роки;

-30.09.2002 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ст..ст. 304, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-11.12.2007 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ст.. 395, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186, ст.. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

-04.03.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 185,ст.. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитом строком 2 роки;

-19.10.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 186 КК України до 240 годин громадських робіт;

-08.06.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст.. 389 КК України 4 років 6 місяців 20 днів позбавлення волі;

-22.06.2017 року Кременчуцьким районним судом за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК Україин до 4 років 9 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
08.07.2017 року близько 14 год. у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на крадіжку майна з сараю, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, повторно, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 прибув до вказаного домоволодіння та, перелізши через паркан, шляхом вільного доступу через відкриті двері, проник до приміщення сараю. Продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись у приміщенні сараю, ОСОБА_4 викрав металеву трубу, довжиною 1 м., діаметром 50 мм., товщиною металу 3 мм., вартістю 78 грн., металевий куток, довжиною 50 см., шириною 50 мм., товщина металу 2мм., вартістю 376 грн., два сталеві автомобільні диски до автомобіля «Волга» R-14, вартістю 376 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1206 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

10.07.2017 року у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на крадіжку майна з житлового будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, повторно, діючи з корисливих мотивів, близько 18 год. ОСОБА_4 прибув до вказаного домоволодіння та, перелізши через паркан, підійшов до вхідних дверей вказаного житлового будинку. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись, що вхідні двері будинку замкнуті та власник будинку відсутній, розбив скло на віконній рамі вікна, що розташоване поруч зі вхідними дверми будинку та через віконний отвір проник до приміщенні будинку. Перебуваючи в середині будинку ОСОБА_4 знайшов та підготував для викрадення ТВ тюнер Т2 ROMSAT T2000, вартістю 356 грн., планшет LENOVO TAB3-710OIL 3G 16 Gb, вартістю 2315 грн., ноутуб чорного кольору ACER E1 531G, вартістю 2880 грн., ДВД програвач ВВК DBP 245SI, вартістю 223 грн., загальною вартістю 5774, які виніс та склав на території подвір`я поруч з розбитим вікном будинку намагаючись ними розпорядитися на власний розсуд. В цей час до будинку повернулась його власник ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим, які затримали ОСОБА_4 , тим самим ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто вчинив закінчений замах на кримінальне правопорушення.

Свою вину у скоєні встановлених судом та інкримінованих йому кримінальних правопорушень ОСОБА_4 визнав повністю пояснивши про обставини, що відповідають вступній частині вироку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, за згодою учасників процесу, суд, провів судовий розгляд справи по епізодах викрадення майна у потерпілого ОСОБА_6 від 08.07.2017 року та по замаху на викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 від 10.07.2017 року із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням постанов про визнання речовими доказами та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначенихо кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Окрім встановлених судом злочинів, органами досудового розслідування ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень проти власності, передбачених ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.

12.06.2017 року близько 14 год. у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на крадіжку майна з сараю, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, повторно, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 прибув до вказаного домоволодіння та, перелізши через паркан, шляхом вільного доступу через відкриті двері, проник до приміщення сараю. Продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись у приміщенні сараю, ОСОБА_4 викрав садовий інвертар, а саме: штикову лопату, вартістю 54 грн., совкову лопату, вартістю 68 грн., граблі з дерев`яним держаком на 10 зубців, вартістю 44 грн., граблі з дерев`яним держаком на 9 зубців, вартістю 41 грн., дві сапи з дерев`яними держаками, шириною леза 200 мм., вартістю 61 грн. та шириною леза 150 мм., вартістю 52 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 320 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 18.06.2017 року о 08 год. у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на крадіжку майна з сараю, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, повторно, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 прибув до вказаного домоволодіння та, перелізши через паркан, підійшов до приміщення сараю. Після чого, за допомогою сокири, що мав при собі, розрубав двері сараю та проник всередину. Продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись у приміщенні сараю, ОСОБА_4 викрав шуруповерт «VORHUT» VC-18C, вартістю 1232 грн. та магнітофон «Casio SD 210S», вартістю 208 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 1440 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Згідно обвинувального акта дії ОСОБА_4 за вказаними епізодами кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 своєї вини по епізодах викрадення майна у потерпілої ОСОБА_7 від 12.06.2017 року та потерпілої ОСОБА_8 від 18.06.2017 року не визнав, стверджуючи, що до викрадення майна він непричетний, вказаних злочинів не скоював.

На підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 стороною обвинувачення надано наступні докази:

Показання потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні, яка показала, що в червні 2017 року по Полтавському проспекту 138, м. Кременчука з літньої кухні у неї було викрадено шуруповерт та магнітофон. Хто вчинив крадіжку їй не відомо.

Протокол огляду від 18.06.2017р., відповідно до якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . При огляді вилучено 2 відрізки зі слідами рук з папки з сасодовими порадами.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_4 , як особу, у якої він в середині червня 2017 року придбав шуруповерт «VORHUT».

Надані прокурором докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівом. Жодний з досліджених судом в сукупності доказів, поданих прокурором, не доводить, що саме ОСОБА_4 вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_8 , з проникненням у приміщення.

Так потерпіла показала, що крадіжка майна з її будинку відбулась у її відсутність. Хто вчинив крадіжку їй не відомо.

Відповідно до ст. 86 КПК України допустими визнається доказ, якщо він отриманий у порядку передбаченому цим кодесом.

У відповідності до вимог ст.39 та ст.40 КПК України лише той слідчий, якого визначив керівник органу досудового розслідування має право проводити слідчі (розшукові) дії, у випадках встановленим цим Кодексом у рамках конкретно визначеного кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Так з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2017 року вбачається, що вказану слідчу дію проводив слідчий СВ Кременчуцького ВП ОСОБА_10 по кримінальному провадженню -2315. Разом з тим з наданих прокуром відомостей про рух кримінального провадження вбачається, що слідчий ОСОБА_10 був уповноважений керівником органу досудового розслідування на проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні лише 14.07.2017 року. Інших документів на підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_10 на проведення вказаної слідчої дії суду не надано.

З врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2017 року слід визнати недопустимим доказом.

На підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 стороною обвинувачення надано наступні докази:

Показання потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні, яка показала, що в червні 2017 року вона повернулась додому за адресою АДРЕСА_3 , після нічної зміни. Побачила, що відкриті двері літньої кухні. Виявила, що в неї було викрадено садовий інвентар, а саме 2 граблів, 2 сапи та лопата. Лопата була штикова, сапки цілі, майже нові без іржі. Хто вчинив крадіжку їй не відомо. Слідчий казав, що речі знайшли, однак їй їх не показували та не повертали.

Показання свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, який показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 він знає, оскільки вони колись разом працювали. Одного разу він в районі оптової бази зустрів обвинуваченого та придбав у нього сапу та лопату. Лопата була совкова. Після цього до нього додому приїхали працівники поліції та вилучили ці речі.

Протокол огляду від 14.07.2017р., відповідно до якого в приміщенні службового кабінету №5 за адресою проспект Лесі Українки, 29 було оглянуто та вилучено у ОСОБА_11 совкову лопату та сапку.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_4 , як особу, у якої він придбав лопату та сапку.

Надані прокурором докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину поза розумним сумнівом. Жодний з досліджених судом в сукупності доказів, поданих прокурором, не доводить, що саме ОСОБА_4 12.06.2017 року вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_7 , з проникненням у приміщення.

Так під час допиту в судовому засіданні потерпіла детально описала речі, які у неї було викрадено 12.06.2017 року. Вилучені ж у свідка ОСОБА_11 лопата та граблі не підпадають під опис потерпілої. Зокрема потерпіла стверджувала , що у неї викрали штикову лопату, натомість з протоколу огляду та долученої до неї фотографії вбачається, що у ОСОБА_11 вилучили совкову лопату. Крім того потерпіла зазначала, що викрадені сапки були майже нові. Свідок ОСОБА_11 стверджував, що придбав у обвинуваченого іржаву сапу зі зламагою ручкою. При цьому потерпіла стверджувала, що вказані речі їй на впізнання не пред`являлись та вона їх не бачила.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_12 у викраденні 12.06.2017 року майна потерпілої ОСОБА_7 та викраденні 18.06.2017 року майна потерпілої ОСОБА_8 ґрунтується виключно на припущеннях та недопустимих доказах, вину ОСОБА_4 у вчиненні цих злочинів поза розумним сумнівом доведено не було, тому ці епізоди мають бути виключені з обсягу обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року (п.146) зазначено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на органи обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Прокурор повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготуватися та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати достатні дані для визнання його винуватим, що не було здійснено.

Крім цього, принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справ з упередженої думки, що обвинувачений скоїв злочин, котрий йому ставиться в вину, а обов`язок доказування лежить на органах обвинувачення і будь-який сумнів повинен тлумачиться на користь обвинуваченого.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із положеннями ст.22 КПК України суд зберігає обєктивність та неупередженість, в тому числі не надаючи переваг будь-якій стороні кримінального провадження.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрутовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінально процесуальному кодексі Українивказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування та представлені суду стороною обвинувачення докази, які перевірені в даному судовому провадженні та безпосередньо досліджені судом, суд не зміг дійти до висновку без усяких сумнівів, що саме обвинувачений ОСОБА_4 вчинив викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 (епізод від 12.06.2017 року) та потерпілої ОСОБА_8 (епізод від 18.06.2017 року).

Крім того суд вважає, що можливість отримання доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні зазначених злочинів повністю вичерпана.

Призначаючи обвинуваченому покарання за вчинення доведених в судовому провадженні кримінальних правопорушень, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоровя, обставини, які обтяжують та помякшують його покарання.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням до житла, вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження нових злочинів, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статтей, які передбачають відповідальність за вчинене та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів необхідно визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Призначаючи покарання суд виходить з вимог ст.71 КК України, тобто призначаючи покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.06.2017 року.

Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання :

за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі,

за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.06.2017 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Виключити з обєму обвинувачення ОСОБА_4 епізод вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 від 12.06.2017 року та епізод вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_8 від 18.06.2017 року.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту затриання, тобто з 19 липня 2017 року.

Речові докази ТВ тюнер Т2 ROMSAT T2000, планшет LENOVO TAB3-710OIL 3G 16 Gb, ноутуб чорного кольору ACER E1 531G, ДВД програвач ВВК DBP 245SI повернути потерпілій ОСОБА_7 ; металеву трубу, довжиною 1 м., діаметром 50 мм., товщиною металу 3 мм., металевий куток, довжиною 50 см., шириною 50 мм., товщина металу 2мм повернути потерпілому ОСОБА_6 ; совкову лопату та сапку повернути ОСОБА_11 .

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 395 грн. 48 коп. стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: