Справа № 569/1699/17
У Х В А Л А

05 лютого 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рівне питання, щодо можливості затверження угоди про визнання винуватості, укладеної 12 липня 2017 року під час судового провадження між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону майором юстиції ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000144 від 07 вересня 2016 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бочаниця Гощанського району Рівненської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, солдата військової служби за контрактом, який перебуває на посаді стрільця - радіо-телефоніста відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, раніше судимого: 21 липня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 408 КК України,

В С Т А Н О В И В :
02 лютого 2017 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся військовий прокурор Рівненського гарнізону військової прокуратури Західного регіону України з обвинувальним актом, складеним 01 лютого 2017 року слідчим та затвердженим прокурором у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Згідно наведених в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні дезертирства, а саме в самовільному залишенні ним 29 серпня 2016 року близько 08 год. військової частини польова пошта НОМЕР_1 , дислокованої в АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Про своє місце перебування солдат ОСОБА_4 своїх командирів (начальників) не повідомив, обов`язки військової служби не виконує.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 12 липня 2017 року, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення як затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/ або закону. Зокрема, суд відмовляє у затвердженні угоди в разі, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покаранні особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Зі змісту вказаних положень вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.
Разом з цим, дослідженням тексту угоди про визнання винуватості та обвинувального акту встановлено, що вказаних вимог закону сторонами не було дотримано.
Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості від 12 липня 2017 року, вважає за необхідне відмовити у її затвердженні, оскільки покарання яке узгоджене сторонами не відповідає загальним принципам призначення покарання, а саме ст.71 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 314-315, 472, 474 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 12 липня 2017 року між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону майором юстиції ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000144 від 07 вересня 2016 року.

Розгляд підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 408 КК України відкласти.
Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.
Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1