АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

особи, яка подала скаргу ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення повернуто особі, яка її подала.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що відповідно до ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Таким чином, оскільки до скарги не долучено копії заяви про вчинення кримінального правопорушення про яку йде мова у скарзі, а матеріали скарги не містять даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 являється заявником, в розумінні ст. 60 КПК України, тобто має право звернутись до слідчого судді з відповідною скаргою, слідчий суддя повернув скаргу особі, яка її подала на підставі п.1 ч.2 ст.304 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2017 року та зобов`язати слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про вчинення гр. ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України та розпочати досудове розслідування.
Вважає, що слідчий суддя, не дослідивши зміст поданої ним скарги та не перевіривши викладені у ній обставини, дійшов помилкового висновку про повернення скарги особі, яка її подала на підставі п.1 ч.2 ст. 304 КПК України, як таку, що подана особою, яка не має право подавати скаргу.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_5 без участі прокурора, оскільки його неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження за скаргою №1-кс/761/27328/2017 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, статтею 303 КПК Українивстановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а також визначено коло осіб, що можуть звертатися до суду з відповідними скаргами.

Зокрема, положення п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні, крім іншого, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою та доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , останній 27.11.2017 року звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, зі скаргою на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Обґрунтовуючи доводи поданої скарги ОСОБА_5 зазначив, що він неодноразово звертався до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак жодної відповіді про прийняте рішення за його заявою він не отримував, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді, в порядку ст. 303 КПК України, зі скаргою на бездіяльність Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, в якій просив зобов`язати слідчого внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення гр. ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 383 ч.2, 384 ч.2 КК України та розпочати досудове розслідування.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 підтвердив зазначені у його скарзі обставини та повідомив, що із вказаною заявою про вчинення злочинів гр. ОСОБА_6 він звертався до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві приблизно у травні-червні 2017 року, однак копії цієї заяви та будь-яких доказів на підтвердження факту її направлення чи отримання Шевченківським УП ГУНП в м. Києві він не має.

Приймаючи рішення про повернення скарги на підставі п.1 ч.2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя зазначив, що звернувшись зі скаргою на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, ОСОБА_5 не долучив копію заяви про вчинення кримінального правопорушення, про яку він зазначав у поданій скарзі, а в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили, що ОСОБА_5 являється заявником, в розумінні ст. 60 КПК України, та має право на звернення до слідчого судді з відповідною скаргою.

Переглядаючи судове рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення ОСОБА_5 його скарги на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві на підставі п.1 ч.2 ст. 304 КПК України, оскільки у своїй скарзі останній не зазначив, а матеріали провадження не містять даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 дійсно направляв до відповідного органу заяву про вчинене кримінальне правопорушення, про яку йде мова у його скарзі, а також даних на підтвердження факту отримання Шевченківським УП ГУНП в м. Києві вказаної заяви, і під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 не навів жодних доказів на підтвердження того, що він має право на звернення до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

За таких обставин, оскільки скарга ОСОБА_5 не містить даних на підтвердження викладених в ній обставин, що позбавляє суд можливості зробити висновок чи дійсно Шевченківським УП ГУНП в місті Києві була вчинена бездіяльність та чи відноситься ОСОБА_5 до переліку осіб, які відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, мають право оскаржувати бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді про повернення скарги особі, відповідно до п.1 ч.2 ст. 304 КПК України, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року, якою його скаргу на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернуто особі, що її подала без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3