У х в а л а

16 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів Верховного Суду України від 18 листопада 2003 року щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

У заяві засуджений ОСОБА_1, порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів Верховного Суду України від 18 листопада 2003 року щодо нього на підставі пункту 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати зазначене рішення щодо нього, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 445 КПК встановлено, що підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є, зокрема: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покараня); неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України; встановленя міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних забов'язань при вирішенні справи судом.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті позначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, в залежності від конкретної підстави, визначеної частиною першою статті 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України. У разі відмови в клопотанні про поновлення строку заява залишається без розгляду.

Статтею 448 КПК встановлено вимоги до заяви про перегляд судового рішення. У заяві серед іншого зазначається обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК.

Тобто у заяві, повинно бути наведено, яка саме норма права, передбачена законом України про кримінальну відповідальність неоднаково застосована судом касаційної інстанції в двох і більше рішеннях цього суду, у чому полягає різниця змісту цих рішень з обґрунтуванням неправильності висновків суду касаційної інстанції в оспореному рішенні у порівнянні з іншими.

Відповідно до вимог статті 449 КПК до заяви про перегляд судового рішення додаються, зокрема: її копії відповідно до кількості учасників судового провадження (крім випадку, якщо заява подається особою, яка тримається під вартою); копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву; копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК; копія постанови Верховного Суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК; копія рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, або клопотання про витребування такої копії рішення, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подає заяву, - якщо заява про перегляд судових рішень подається з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК.

Як убачається зі змісту скарги, її подано без додержання зазначених вище вимог закону.

Так, у заяві засуджений ОСОБА_1 зазначає, що підставою для перегляду є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, наводить доводи неправильності застосування судом касаційної інстанції норм КПК, а саме, порушення права на захист. Взагалі не зазначає конкретну норму закону України про кримінальну відповідальність, яка на його думку неоднаково застосована, не обґрунтовує у чому саме полягає ця неоднаковість і не додає до заяви різні за змістом рішення суду касаційної інстанції на підтвердження неоднакового застосування матеріальної норми у подібних правовідносинах.

Крім того, засуджений додає до заяви, але не обґрунтовує яким чином його стосується постанова Верховного Суду України від 9 жовтня 2017 року щодо іншої особи, прийнята за результатами перегляду судових рішень на підставі, встановлення Європейським судом з прав людини у справі «Кулик проти України», юрисдикція якого визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Згідно з пунктом 7 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу є особи засуджені до покарання у виді позбавлення волі і ті, яким у кримінальному провадженні захисник залучається за призначенням.

Для реалізації свого права на звернення до Верховного Суду України та усунення вищезазначених недоліків засуджений ОСОБА_1 може звернутися до територіального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и л а:

Про недоліки заяви повідомити заявнику - засудженому ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 15 грудня 2017 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2