ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2290/17
Провадження № 1-кп/636/361/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000150, внесеному 11 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Південний, Харківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не засудженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді навідника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , 15 серпня 2016 року, діючи в умовах особливого періоду, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та продовжував ухилятися від проходження військової служби до 18 листопада 2016 року. 18 листопада 2016 року працівники ХЗВ ВСП в Харківській області доставили ОСОБА_4 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який приступив до виконання своїх обов`язків.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на тимчасове ухилення від військової служби, солдат ОСОБА_4 27 січня 2017 року, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах особливого періоду, не з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , до 30 червня 2017 року до військової частини не повертався, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне нез`явлення до військової частини, що вчинено військовослужбовцем військової служби за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, пояснивши суду, що покинув службу по сімейним обставина, перший раз женився, другий раз дружина потрапила до лікарні він теж на службі захворів гепатитом С.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП в Харківській області та ОСК МВС України № 191-10072017/63210 від 11.07.2017р. про відсутність судимості ОСОБА_4 (а.к.п. 84);
- довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» № 3854 від 13.06.2017р., згідно якої ОСОБА_4 на диспансерному обліку не перебуває (а.к.п. 82);
- довідки КЗОЗ«Харківський міський психоневрологічний диспансер» № 3757 від 20.06.2017р., згідно якої ОСОБА_4 на обліку не перебуває, за останні 5 років за допомогою не звертався (а.к.п. 83);
- службової характеристики ОСОБА_4 , виданої за місцем проходження служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується з негативного боку, не дисциплінований, поставлені завдання виконує не охоче, морально не стійкий, накази та розпорядження виконує не своєчасно та потребує контролю при виконання постановлених завдань (а.к.п. 53).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за контрактом ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не засуджений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину повторно.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючи покарання обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не засуджений, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя