Ухвала
Іменем України
14 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 520/3230/17
Провадження № 51-4674 ск 18

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000739,

встановив:

За вироком Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ РФ, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 28 лютого 2017 року до 15 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2018 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 28 лютого 2017 року, приблизно о 20.05 год., знаходячись біля будинку № 8 по вул. Комарова в м. Одесі, з метою особистої наживи та з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось в нанесенні удару кулаком правої руки по обличчю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , спричинив останньому, легкі тілесні ушкодження, після чого відкрито заволодів його майном, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3100 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про зміну судових рішень та про призначення ОСОБА_5 покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за яку його засуджено. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, оскільки судами в достатній мірі не враховані всі обставини, що пом`якшують покарання. Крім того, у касаційній скарзі захисник порушує питання про зарахування ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 лютого 2017 року і до винесення ухвали судом апеляційної інстанції 30 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів захисника про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного, того факту, що він скоїв злочин відносно неповнолітнього потерпілого з застосуванням насилля до нього, усі обставини справи, у тому числі й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, відсутність матеріальної шкоди від правопорушення.

Також, враховано обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 визнання вини, щире каяття, відсутність матеріальної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Зважаючи на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкцій ч. 2 ст. 186 КК України.

Таке покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, доводи касаційної скарги близькі за змістом доводам, які були наведені в апеляційній скарзі захисника та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

З врахуванням даних про особу засудженого, тяжкості вчиненого ним злочину колегія суддів не вбачає можливості застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України, як про це зазначено у касаційній скарзі захисника.

Що стосується доводів захисника про зарахування ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 лютого 2017 року і до винесення ухвали судом апеляційної інстанції 30 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнання за два дні позбавлення волі, то колегія суддів дійшла наступного висновку. Як вбачається із копії судового рішення, суд апеляційної інстанції дане питання не вирішував при постановленні ухвали, а тому доводи захисника в частині зарахування ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення не є підставами для втручання в судове рішення з цих підстав судом касаційної інстанції. Із наведеним проханням захисник та сам засуджений не позбавлені права звернутися в порядку визначеному у Розділі VIII «Виконання судових рішень» КПК Україниз клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, щодо застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, суд,
постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3