Справа № 487/2293/17
Провадження № 1-кп/487/291/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 ,
розгянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд ставить на обговорення учасникам кримінального провадження питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вважав необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу в у виді тримання під вартою на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочався, вчинення обвинуваченим тяжкого і особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 КК України, звільнився в січні 2017 року з місць позбавлення волі, але на шлях виправлення не встав і знову вчинив корисливий злочин, не працює, не має постійного і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

В судовому засіданні представник потерпілої підтримав клопотання прокурора.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та вважали доцільним запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_6 надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 26.04.2017 року.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами суду обвинуваченому ОСОБА_6 продовженого строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинуваченого закінчується 15.01.2018 року строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі беручи до уваги особу обвинуваченого те, що він раніше судимий, був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 КК України, звільнився в січні 2017 року з місць позбавлення волі, але на шлях виправлення не встав і знову вчинив корисливий злочин, не працює, не має постійного і законного джерела доходу, тобто не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання, наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають його утриманню під вартою в СІЗО.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Доводи обвинуваченого та його захисника, суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 11.02.2018 року до 17-00 годин.

Копію ухвали надіслати начальнику СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3