Справа № 375/68/18
Провадження № 1-кп/375/35/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2018 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2007 р.н., зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_5 , з урахуванням зміненого прокурором обвинувачення, обвинувачується в тому, що 28.12.2017 він перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 та у вечірній час в нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме металевих речей та металобрухту з підсобних приміщень дачного будинку свого рідного дядька ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_3 , до яких він мав доступ, так як інший будинок, а саме його батька ОСОБА_6 , мав спільне подвір`я.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, 29.12.2017 приблизно о 10:30 годині приїхав на електропотязі сполученням Київ - Миронівка в с.Ольшаниця та, прийшовши до дачного будинку потерпілого по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу через двері проник до господарських приміщень звідки викрав металеві вироби: ящик металевий для зберігання інструментів вагою 40 кг; борону металеву велику зубчасту; бідон алюмінієвий ємкістю 30 л; два ліжка металеві в зборі; дві секції огорожі з сіткою 1,5x1 м; електродвигун з компресором від холодильника потужністю 450 Вт; електродвигун потужністю 4 кВт; електролибідку з двигуном потужністю 1.5 кВт з редуктором та барабаном; два колекторні електродвигуни з щітками потужністю 300 Вт (міксер промисловий); ванну чавунну (L 1.7 м); два дека з нержавіючої сталі розміром 0.6х0.5 м кожне; чотири листи металеві розміром 1.5x1 м, S 1мм та металобрухт у вигляді напилків загальною вагою 10 кг, цвяхів, шурупів, болтів та гайок загальною вагою 20 кг, ланцюгів вагою 10 кг, металевого листа розміром 1.5x1м вагою 3 кг, саморобної електроплити вагою 8 кг, металевої ємкості для замішування розчинів вагою 8 кг, сита металевого вагою 4 кг, ємкості металевої вагою 5 кг, карданного вала довжиною 1.2 м та вагою 15 кг, бака кутового для умивальника із нержавіючої сталі вагою 6 кг, ядер вагою 7 кг, підкладок під рейки в кількості 6 шт., металевої плити з набором кружків вагою 10 кг, шести відрізків рейки довжиною 2 м кожна загальною вагою 482 кг та саморобної алюмінієвої антени вагою 4 кг.
Викраденим майном обвинувачений розпорядився у послідуючому на власний розсуд, а саме здав особам, що займаються купівлею металобрухту від населення за грошові кошти в сумі 1800 грн..
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу винного.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним повністю у інкримінованому йому злочині та суду показав, що 29.12.2017 біля 10:30 години він приїхав на електропотязі до дачного будинку свого дядька ОСОБА_4 в с. Ольшаниця з метою викрадення металевих виробів та металобрухту з його господарських будівель з метою їх послідуючої здачі на пункт прийому металобрухту. До будинку дядька він мав вільний доступ, так як інший будинок, який належить його батькові, має з будинком потерпілого одне спільне подвіря. З господарських приміщень ним було викрадено майно, яке перелічене у зміненому обвинувальному акті, а саме: ящик металевий для зберігання інструментів вагою 40 кг; борону металеву велику зубчасту; бідон алюмінієвий ємкістю 30 л; два ліжка металеві в зборі; дві секції огорожі з сіткою 1,5x1 м; електродвигун з компресором від холодильника потужністю 450 Вт; електродвигун потужністю 4 кВт; електролибідку з двигуном потужністю 1.5 кВт з редуктором та барабаном; два колекторні електродвигуни з щітками потужністю 300 Вт (міксер промисловий); ванну чавунну (L 1.7 м); два дека з нержавіючої сталі розміром 0.6х0.5 м кожне; чотири листи металеві розміром 1.5x1 м, S 1мм та металобрухт у вигляді напилків загальною вагою 10 кг, цвяхів, шурупів, болтів та гайок загальною вагою 20 кг, ланцюгів вагою 10 кг, металевого листа розміром 1.5x1м вагою 3 кг, саморобної електроплити вагою 8 кг, металевої ємкості для замішування розчинів вагою 8 кг, сита металевого вагою 4 кг, ємкості металевої вагою 5 кг, карданного вала довжиною 1.2 м та вагою 15 кг, бака кутового для умивальника із нержавіючої сталі вагою 6 кг, ядер вагою 7 кг, підкладок під рейки в кількості 6 шт., металевої плити з набором кружків вагою 10 кг, шести відрізків рейки довжиною 2 м та саморобної алюмінієвої антени вагою. Викрадене майно він потім здав особам, що займаються купівлею металобрухту від населення, за 1800.00 грн..
Зазначив, що повністю визнає заявлений потерпілим позов з урахуванням уточненого останнім розміру заподіяної матеріальної шкоди.
Щиро розкаюєтьсяся у вчиненому.
З огляду на викладенні у обвинувальному акті та визнані обвинуваченим обставини вчинення злочину суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до положень ст. 91 КПК України і в тому числі щодо події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, форми його вини, мотиву і мети вчинення злочину.
За викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину є доведеною і таким чином його дії кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вичнене з проникненнмя в інше приміщення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд виходить із вимог ст. 65 КК України і враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання винного обставини, дані про особу винного, його відношення до скоєного та конкретні обставини справи.
З огляду на зміст ч. 3 ст. 185 КК України та вимоги статті 12 цього Кодексу, вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання винного, судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Окрім того, відповідно до положень статті 17 Закону від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права», а тому з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи) (справи «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
Враховуючи суспільну небезпечність скоєного обвинуваченим злочину, на що вказує його характер (умисний корисливий злочин) та спричинені ним наслідки (заподіяння потерпілому реальної матеріальної шкоди), тяжкість злочину (є тяжким злочином), відношення винного до наслідків скоєного (розкаявся у скоєному), пом`якшуючу покарання винного обставину та відсутність обтяжуючих його покарання обставин, дані про його особу, який посередньо характеризуються по місцю проживання, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, раніше не судимий, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 за вчинений злочин покарання в межах санкції частини третьої статті 185 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Разом з тим, з огляду на дані про особу винного, його відношення до скоєного суд вважає можливим його виправлення без відбування покарання та у відповідності до ст. 75 КК України приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом відповідно до статті 76 вказаного Кодексу обов`язки періодично зявлятися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останній про зміну місця свого проживання і роботи, не виїзджати без погодження з ним за межі України.
Судові витрати та речові докази у провадженні відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до положень ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як вбачається із показань у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , заявлений до нього у провадженні потерпілим позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав повністю. Таке визнання обвинуваченим позовних вимог судом приймається оскільки не суперечить вимогам ч. 5 ст. 128 КПК України та ст. 206 ЦПК України, не порушує прав та інтересів інших осіб.
За викладеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі заявленоїних вимог.
Керуючись ст. 206 ЦПК України, ст. ст. 127-129, 368-370, 373-374 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично зявлятися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останній про зміну місця свого проживання і роботи, не виїзджати без погодження з ним за межі України.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «____»______________20__