Справа № 206/5288/17
Провадження № 1-кп/206/357/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" грудня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро кримінальне провадження № 0000958 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чуйського району Киргизії, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина 2001 року народження, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
26 червня 2017 року, приблизно о 06 годині 10 хвилин ОСОБА_5 знаходячись поблизу будинку № 21 по вулиці Роторній у м. Дніпро зустрів раніше йому незнайомого ОСОБА_3 . В цей час, у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
В цей же день, приблизно о 06 годині 15 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 знаходячись на відстані витягнутої руки, навпроти ОСОБА_5 , в ході раптово виниклого конфлікту, діючи умисно правою рукою стиснутою в кулак наніс останньому два послідовних удари в область нижньої щелепи зліва, в результаті чого ОСОБА_7 намагаючись уникнути подальших ударів, став тікати в бік будинку № 19 по вул. Роторній у м. Дніпро.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, знаходячись поблизу будинку № 19 по вул. Роторній у м. Дніпро, ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_5 та знаходячись на відстані витягнутої руки обличчям до останнього, зі значною силою, лівою рукою стиснутою в кулак наніс йому один удар в область підборіддя.
В результаті умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 , згідно із висновком судово-медичної експертизи № 3005е від 08 вересня 2017 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: відритого двостороннього перелому нижньої щелепи: ангулярного ліворуч, ментально праворуч, тому дані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 26 червня 2017 року він був вдома по АДРЕСА_2 та спав. Його син ОСОБА_8 приблизно о 6 00 години ранку вийшов на вулицю на пробіжку. Коли син повернувся додому, він прокинувся, оскільки дружина плакала та повідомила, що сина збила хлібовозка. Син йому розповів, що коли він виходив з під`їзду, водій хлібовозки його збив та нічим не допоміг і не вибачився. Він вирішив вийти на вулицю та подивитись на цього водія, з ним також вийшла його дружина. Підійшовши до хлібовозки він побачив водія, яким виявився ОСОБА_5 , та покликав його до себе «Иди сюда шумахер», щоб почути від нього запах алкоголю. Вони з дружиною зробили йому зауваження, але він не відреагував та хотів піти, а тому він зупинив його рукою взявши за плече. Пізніше, коли він з дружиною спілкувались з бабусею, ОСОБА_5 зробив крок в його сторону, тому він автоматично по інерції виставив праву руку та штовхнув його у плече, але в обличчя не бив. Навколо почали збиратися люди, оскільки вони спілкувались на підвищених тонах. Після цього ОСОБА_5 вибачився та вони з дружиною пішли додому. Вважає, що ОСОБА_5 його обмовляє в тому, що він наносив йому удари в обличчя, а тому просить суд виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, винуватість останнього повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 26 червня 2017 року о 6-00 годині ранку він привіз хліб до кіоску поблизу будинку АДРЕСА_2 . Йому довелось розвертати автомобіль та під`їзжати задом до магазину дивлячись у дзеркала заднього виду зі швидкістю не більш 10 км/год. Раптово у ліве дзеркало заднього виду він побачив, що від автомобілю відскочив хлопчина, переступив паркан та побіг. Він йому крикнув «куда ты бежишь», однак хлопець нічого не відповів, подивився та побіг далі, а він почав вивантажувати хліб. Коли відвантажив останній відсік, до нього підбіг ОСОБА_9 , сказав що він майже не збив його сина та відразу вдарив його у щелепу зліва. Він почав відходити, але метрів через п`ять ОСОБА_9 його наздогнав та вдарив ще два рази в щелепу спереду, але він не захищався. На правій руці у ОСОБА_9 був намотаний еластичний бинт. Поруч з ОСОБА_9 була його дружина, яка виражалась на його адресу нецензурно, але він у словесний конфлікт з ними не вступав і вони разом повернулись та пішли. Внаслідок отриманих ударів у нього потекла кров, зліва був розбитий зуб мудрості та почало паморочитись в голові. Одразу поліцію на місце він не викликав, оскільки в нього був больовий шок та необхідно було працювати. Він відвантажив останній хліб та в кінці робочого дня з напарником поїхав до відділу поліції де написав заяву і звідти його направили для проходження експертизи.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 26 червня 2017 року вранці він йшов до кіоску за сигаретами та став свідком подій, які відбулися між потерпілим та обвинуваченим. Обвинувачений штовхнув правою рукою потерпілого в груди, оскільки останній хотів піти з місця конфлікту. Ударів в обличчя зі сторони обвинуваченого та тілесних ушкоджень на потерпілому він не бачив. З їх розмови він зрозумів, що потерпілий зачепив автомобілем сина обвинуваченого. Поряд, метри за два від конфлікту, також стояла дружина обвинуваченого. Після конфлікту обвинувачений пішов разом з дружиною. Також повідомив суд, що обвинувачений являється його сусідом, а про причину конфлікту він дізнався ввечері вдома від своєї дружини.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що 26 червня 2017 року о 5 годині 45 хвилин її син ОСОБА_12 пішов з дому на пробіжку. Через деякий час, будучи вдома, вона почула гальмування автомобіля та звук удару. Вона виглянула з вікна та побачила, як її сина вдарила хлібовозка та він, відходячи від машини, кульгав. Коли хвилин через 15 він повернувся додому, вона побачила на його нозі ссадину та синяк на спині. В цей момент прокинувся її чоловік ОСОБА_3 та дізнався від сина про інцидент. Тоді її чоловік вибіг на двір, вона вийшла за ним. Вони підійшли до хлібовозки, яка стояла біля шлагбаума у дворі. Чоловік зробив зауваження водію, але останній ніяк не відреагував та почав уходити від розмови. В цей момент її чоловік штовхнув водія правою рукою в область плеча, тим самим намагався зупинити його та привернути до себе увагу. Водій зупинився та зробив шаг в сторону її чоловіка, тому він двічі відштовхнути його правою рукою. В цей час до неї підійшла знайома ОСОБА_13 , яка була свідком подій. Вона розповіла ОСОБА_13 про причини конфлікту. Після цього водій вибачився перед ними за вчинене та вони з чоловіком пішли додому. Поліцію не викликали.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що 26 червня 2017 року близько 6-00 години ранку вона зайшла в провулок по вул. Роторній, де побачила знайому їй ОСОБА_14 . Поруч, на відстані близько 10 метрів, стояли два чоловіка, які гучно розмовляли. Один з них був ОСОБА_15 . Чоловіки стояли та розмовляли, але бійки не було. Бачила лише як ОСОБА_12 штовхнув потерпілого двічі правою рукою в ліве плече. Потерпілий стояв мовчки, а потім вибачився та вони розійшлись. Тілесних ушкоджень на потерпілому вона не бачила. Через два дні вона уточнила у ОСОБА_16 , через що відбувся конфлікт.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що в кінці червня 2017 року о 6 годині 10 хвилин вона прийшла на роботу по АДРЕСА_2 . Підійшовши до кіоску, вона почула крики ОСОБА_18 і в цей момент, на відстані 8-10 метрів, вона побачила що до потерпілого, який розвантажував хліб, підбіг обвинувачений та вдарив його правою рукою два рази в область щелепи. Перший раз обвинувачений вдарив потерпілого біля шлагбауму, а коли водій почав тікати, обвинувачений його наздогнав та вдарив ще раз біля столу напроти кіоску. Вона точно бачила, як два удари правою рукою наніс обвинувачений в щелепу потерпілого, а ОСОБА_19 кричала, щоб обвинувачений його не бив. У потерпілого вона побачила кров, яка йшла з роту, поруч була ще ОСОБА_19 та обвинувачений з дружиною, які згодом пішли. Потерпілий продовжив розвантажувати автомобіль, ОСОБА_20 запропонувала викликати швидку, але потерпілий відмовився, оскільки мав допрацювати зміну.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що близько 6 години ранку 26 червня 2017 року вона прийшла на базар торгувати поблизу будинку АДРЕСА_2 .В цей момент під`їхав автомобіль з хлібом до шлагбаума. Як тільки автомобіль зупинився, через декілька хвилини до водія підбіг обвинувачений та почав його бити. Разом з обвинуваченим була його дружина ОСОБА_16 . Вона бачила 3-4 дуже сильних удари по обличчю та голові потерпілого, що аж з її слів «вилязки летіли» та в неї склалося таке враження, що у обвинуваченого щось було в руках. Вона почала кричати, щоб обвинувачений припинив бити потерпілого, бо бив так, що вона думала що вб`є. Дружина обвинуваченого стояла поруч, але нічого не робила, а навпаки виправдовувала вчинок чоловіка. Потерпілий під час нанесення ударів обвинуваченим закривав лице руками та мовчав, а після цього сховався між ларьками. Вона бачила, що у потерпілого з роту йшла кров, він її випльовував та обличчя зблідло, а тому подумала, що йому щось відбили. Вона запропонувала викликати швидку та поліцію, але потерпілий відмовився, сказавши, що йому потрібно допрацювати та продовжив розвантажувати хліб. Ніяких інших свідків на місці події вона не бачила.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що 26 червня 2017 року вранці їй подзвонив її чоловік ОСОБА_23 та повідомив, що його дуже побив невідомий чоловік по обличчю та щелепі, коли він розвантажував хліб по вулиці Роторній у м. Дніпро. Коли ОСОБА_24 приїхав додому о 10 годині щоб переодягнутись, вона побачила, що його обличчя опухло та з рота йшла кров і футболка також в плямах крові. Її чоловік допрацював зміну до вечора та вони з ним зустрілись біля районного відділу поліції, де написали заяву про побиття, звідки отримали направлення для проходження експертизи. Ввечері того ж дня чоловік їй повідомив, що не може жувати. Вранці наступного дня вони поїхали на СМЕ, де їм сказали, що необхідно зробити рентген на предмет внутрішніх пошкоджень. Пізніше її чоловік повідомив їй, що обвинувачений побив його через те, що він нібито збив його дитину.

Суд вважає, що окремі розбіжності в показах свідків в судовому засіданні не мають істотного значення і пояснюються суб`єктивними особливостями сприйняття кожним з них обставин та значним розривом у часі між даною подією та їх допитом у суді.

В судовому засіданні була допитана експерт ОСОБА_25 , яка пояснила, що потерпілий ОСОБА_5 звернувся до експертної установи за направленням чергового Самарського відділу поліції. На той момент нею була оглянута медична документація та медична картка потерпілого, які містили в собі всю необхідну інформацію для проведення експертизи та не викликали в неї ніяких сумнівів. Видимих тілесних ушкоджень у потерпілого на той момент вже не було, але виявлені в нього тілесні ушкодження могли бути спричинені в той час, як зазначає потерпілий. Нею було досліджено також всю медичну документацію, якої було достатньо для складання висновку. З потерпілим вона спілкувалась 01.08.2017 року, про що зазначено у висновку. Для експертизи їй було надано знімки рентгену, довідка з 4 міської лікарні, медична картка стоматолога та довідка невропатолога, достовірність яких не викликали у неї сумнівів. Свій висновок вона підтверджує в повному обсязі.

Крім вищезазначених показів потерпілого, свідків та експерта, винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду ділянки місцевості біля будинку 21а по вул. Роторній, у м. Дніпро (т.1 а.п.8-9);

-висновком судово медичного експерта від 02 серпня 2017 року №2547, згідно якого при обстеженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи: ангулярного ліворуч, ментального праворуч, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежений. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 (т.1 а.п. 13-14);

-висновком експерта № 3005е від 08 вересня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи: ангулярного ліворуч, ментального праворуч. Враховуючи характер, локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо сказати, що ушкодження утворились незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальні заклади, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів). Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту (т. 1 а.п. 24-25);
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю статиста від 08 серпня 2017 року з фото таблицями, з якого вбачається, що ОСОБА_5 послідовно розказав та показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень (т.1 а.п. 27-30), який не суперечить механізму, про який він розповів в судовому засіданні;

-додатковим висновком експерта № 3007е від 08 вересня 2017 року, згідно якого вбачається, що локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту, а саме від ударів кулаками в обличчя (т. 1 а.п. 33-34);

-додатковим висновком експерта № 3235е від 26 вересня 2017 року, згідно якого можливо сказати, що локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 суперечить механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_3 , в ході проведення слідчого експерименту від 21 вересня 2017 року за його участю (т.1 а.п. 82-83).

Вищевказані письмові докази - протоколи слідчих дій та висновки експерта є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорювалися учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини суд вважає нічим іншим, як намір уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване йому діяння.
Версія обвинуваченого та його захисника з приводу механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому - є надуманою та спростовується показами допитаного потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_21 , які під час судового слідства надавали послідовні показання, які не тільки узгоджуються між собою, а мають і логічне співвідношення з іншими письмовими доказами у даному кримінальному провадженні, що у своїй сукупності переконує суд в їх достовірності.
Будь яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав потерпілим ОСОБА_5 та свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_21 обмовляти обвинуваченого, судом не встановлено, останні з потерпілим взагалі не знайомі та ніколи раніше не спілкувались.
Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_26 з приводу того, що він тільки зупинив правою рукою за плече потерпілого, спростовуються додатковим висновком експерта № 3235е від 26.09.2017 року, згідно якого характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого суперечить механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_3 , в ході проведення слідчого експерименту від 21 вересня 2017 року за його участю.

До показань свідка ОСОБА_11 , суд ставиться критично, оскільки вона являється співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_26 та в силу своїх сімейних стосунків з обвинуваченим, намагається виправдати останнього, підтримуючи його версію з механізму нанесення тілесних ушкоджень.
Не переконливими являються також покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які суперечать фактично встановленим в судовому засіданні обставинам, оскільки дані свідки також являються знайомими цивільної дружини обвинуваченого ОСОБА_11 , а тому, намагаючись підтримати позицію обвинуваченого, викликають у суду сумніви в об`єктивності та достовірності їх показань, з врахуванням того, що свідок ОСОБА_21 запевняла суд в тому, що на місці конфлікту крім обвинуваченого, його дружини, потерпілого та свідка ОСОБА_17 ніяких інших осіб не було і ніхто не намагався в нього втрутитися або з`ясувати причину його виникнення.
Про це повідомив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_10 , який підтвердив, що про реальну причину конфлікту він дізнався лише увечері вдома від своєї дружини ОСОБА_13 , яка є давнішньою знайомою та подругою дружини обвинуваченого - ОСОБА_11 .
Аналізуючи доводи захисника з приводу хронічного захворювання руки обвинуваченого та неможливості нанесення останнім ударів такої сили, що призвели до нанесення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_5 , суд розцінює їх такими, що не заслуговують на увагу та не можуть бути прийняті судом, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях і міркуваннях та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду засновані на тому, що при неможливості згинання обвинуваченим кісті руки та інтенсивному больовому синдромі, про що захисник зазначав у своєму клопотанні про призначення експертизи, обвинувачений взагалі не зміг би правою рукою двічі зупиняти потерпілого, штовхаючи його у плече, як він пояснював в судовому засіданні.

Враховуючи той факт, що кожна особа, в силу своїх особливостей, здатна по різному сприймати почуття болю та реагувати на нього та беручі до уваги психо емоційний настрій обвинуваченого, в якому перебував останній коли дізнався, що його сина зачепив автомобілем ОСОБА_5 та будучи в емоційно заведеному стані, в своїй сукупності переконує суд в тому, що він мав можливість нанести саме такі тілесні ушкодження, які зазначає потерпілий.

При цьому, суд розуміє, що від слів сина емоцій нахлинули на обвинуваченого та саме вони з його слів стали причиною такої поведінки, але це не виправдовує останнього та не звільняє його від відповідальності за вчинене, оскільки він повинен був врегульовувати конфлікт не шляхом застосування сили, а звернутися в такій ситуації до органів поліції для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як такі, що виразилися у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
За змістом ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, які відповідно до ст.ст. 66-67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не вставлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, є умисним та відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, являється приватним підприємцем, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції частини 1 статті 122 КК України, у вигляді обмеження волі.
З врахуванням даних про особу обвинуваченого та за відсутності будь яких пом`якшуючих покарання обставин, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, на думку суду, не можливо досягти призначенням більш м`якого покарання, так як останній протягом всього часу з моменту вчинення злочину не прийняв будь-яких дієвих заходів до зміни ситуації, що склалася, перед потерпілим не вибачився, а навпаки показав своєю поведінкою негативний настрій та ставлення до потерпілого, даючи зрозуміти останньому про повну байдужість до нього, наголосивши про те, що потерпілий його обмовляє.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 31000 гривень, а також щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов не визнав, оскільки винним у вчиненні кримінального правопорушення себе не визнає, а тому не вбачає підстав для відшкодування ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 щодо стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в розмірі 31000 гривень, а також моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та чи близьких родичів. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного поновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного відновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла, за наявності її вини.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, суд, враховуючи обставини та наслідки кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після його вчинення та під час судового розгляду кримінального провадження, який не вибачився перед потерпілим, виходячи із вимог розумності, справедливості та співмірності, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 10000 гривень.
Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд враховує глибину перенесених потерпілим моральних страждань, нервових потрясінь в результаті отриманих тілесних ушкоджень середньої тяжкості, з приводу чого проходив курс лікування, харчувався обмежено перетертою їжею, а також був позбавлений можливості вести звичайний образ життя, а обвинувачений для відновлення його нормального стану не вжив жодних заходів.
Разом з тим, в судовому засіданні потерпілий не підтвердив жодним належним доказом, як це передбачено нормами цивільного законодавства, розмір спричиненої йому матеріальної шкоди, жодних документів не надав, а тому в цій частині цивільний позов задоволенню не підлягає.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 368, 369, 370-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 10000 гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1