БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.10.2017
Справа №497/1567/17
Провадження №1-кп/497/109/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

на підставі угоди про визнання винуватості
24.10.2017 року року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000158 від 22.03.2017 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Чадир-Лунга Республіки Молдова, громадянки України, зі слів - за національністю українка, українською мовою володіє, має середньою освіту, одружена, має двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштована - працює працівником кухні, фактично проживає за місцем реєстрації адресою: АДРЕСА_1 , не судима ,

- яка обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.263ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Восени 2016 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, мешканка м.Болград Одеської області ОСОБА_4 , у невстановленому в ході досудового розслідування місці, знайшла корпус гранати, який, згідно висновку експерта №42-В від 10.04.2017 року, є корпусом ручної осколкової наступальної гранати РГД -5 , що є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та відноситься до вибухових речовин.
Надалі ОСОБА_4 , діючи без наміру на незаконне придбання та зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, діючи в порушення постанови Верховної ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року 3576, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїм властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21 серпня 1998 року, корпус вказаної гранати перенесла до себе додому за адресою АДРЕСА_1 , де сховала під металевим листом у городі свого домоволодіння, та незаконно зберігала її до 22.03.2017 року, коли в ході обшуку вказаного домоволодіння даний корпус гранити виявлено та вилучено працівниками Болградського відділення поліції.
Таким чином, вищезазначеними діями ОСОБА_4 скоїла злочин, передбачений ст.263ч.1 КК України, - за кваліфікуючими ознаками: придбання та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення за вказаними обставинами визнала в повному обсязі, стверджувала, що у скоєному розкаюється, розуміє наслідки укладання угоди про визнання винуватості, яку підписала добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на неї, умови угоди їй роз`яснені і вона їх розуміє.
Прокурор у судовому засіданні, надавши суду для долучення до матеріалів судової справи письмові докази, здобуті в ході досудового розслідування кримінального провадження, та підтверджуючи наявність вини у скоєнні обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.309 КК України, просив затвердити угоду про визнання обвинуваченою вини та призначити покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачена угодою.
Обвинувачена та її захисник просили про затвердження угоди та не заперечували проти призначення узгодженого покарання.
Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинувачену та її захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані суду докази, суд дійшов наступного.
11.10.2017р. між заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченої ОСОБА_4 з іншого, була укладена угода про визнання винуватості відповідно до положень ст.472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1ст.263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченої щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке повинна понести обвинувачена - у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.263 КК України, який, згідно ст.12 КК України, є злочином великої тяжкості, проте потерпілий відсутній, та діями обвинуваченої не спричинено будь-яких збитків будь-кому. При цьому обвинувачена цілком розуміє права, визначені їй п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом.
В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачена підтвердила цю обставину. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судима, повністю визнала свою вину у скоєнні злочину, розкаюється, що підтверджується її активним сприянням у розкритті злочину, та погоджується про призначення їй покарання, визначеного угодою за ч.1 ст.263 КК України. Характер взятих обвинуваченою на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 - з іншого, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід в ході досудового розслідування кримінального провадження обвинуваченій не обирався. Не вбачаються й наразі підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченій. Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, стягнути з обвинуваченої судові витрати відповідно до вимог ст.122ч.2 КПК України.
Керуючись ст.ст.263ч.1,75,76 КК України, ст.ст.100,122,368-371,373,374,475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11.10.2017 року, що укладена між заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.263ч.1 КК України та призначити їй узгоджене покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст.76ч.1п.1,2 та ч.2п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Покласти, згідно з вимогами ст.76 КПК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої, обов`язок здійснювати нагляд за засудженою ОСОБА_4 , що звільнена даним вироком суду від відбування покарання з випробуванням, після набрання цим вироком законної сили і протягом 1 (одного) року з моменту ухвалення вироку.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої - не обирати.
Речовий доказ - гранату РГД-5 - знищити після набрання даним вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі вартості експертизи у кримінальному провадженні - 703 (сімсот три) гривні 68 копійок.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги, вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1