У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , детектива Національного бюро ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 .

Своє клопотання ОСОБА_3 мотивує тим, що вказаний арешт було накладено необгрунтовано.

Заявник вказує, що накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2017 в справі №760/11590/17-к (провадження №1-кс/760/10285/17) арешт на квартиру, про яку вказує Заявник, обумовлений необхідністю збереження речових доказів, а також забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

Натомість, як зазначає Заявник, зазначена квартира була придбана ним цілком легально на підставі договору про відступлення прав та обов`язків від 30 січня 2017 року, будь-яких доказів того, що квартира має будь-яке доказове значення для кримінального провадження, яке розслідується Національним антикорупційним бюро України.

Скаржник стверджує, що він у повній мірі дотримується графіку погашення платежів перед попереднім покупцем квартири, права якого перейшли до нього згідно з договором від 30.01.2017, на сьогодні ним погашено заборгованість в сумі 2269491,2 гривень, він мав намір погасити заборгованість достроково, проте зважаючи на наявний арешт на квартиру, не може бути певним у кінцевому переході права власності на квартиру до нього.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник підтримали подану скаргу.

Детектив Національного антикорупційного бюро України проти скарги заперечував, наполягаючи на тому, що арешт на квартиру було накладено обгрунтовано з метою забезпечення її, а також інших квартири, збереження, і, враховуючи, що ОСОБА_3 на сьогодні не погасив повністю сплачену попереднім покупцем ККУП «ФК «Житло-Інвест» суми, існує імовірність завдання шкоди державним інтересам.

Встановлено, що 14 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва №760/1590/17-к (1-кс/760/10285/16) було накладено арешт на перелік квартир, серед яких квартира АДРЕСА_1 з метою забезпечення їх збереження, як речових доказів у справі, як об`єктів протиправних дій.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2016 Комунальне комерційне унітарне підприємством «Фінансова компанія «Житло-Інвест» Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) зобов`язалось придбати у ТОВ «Компанія з управління активами «Авалон» квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно з договором ФК «Житло-Інвест» сплатило на користь ТОВ «КУА «Авалон» 99% ціни квартири, а після цього уклала з ОСОБА_3 договір відступлення прав та обов`язків від 30.01.2017, згідно з яким передала йому права покупця за договором купівлі-продажу квартири від 04.04.2016, розстрочивши при цьому погашення останнім вже сплаченої ФК «Житло-Інвест» 99% вартості квартири до 30 серпня 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_3 замінив сторону покупця у відносинах з ТОВ «КУА «Авалон», маючи обов`язок перед продавцем зі сплати лише 1% від вартості квартири. При цьому умови договору відступлення права та обов`язків від 30.01.2017 містять обмежений перелік випадків можливості розірвання договору між його сторонами.

Надані ОСОБА_3 матеріали свідчать про сплату ним лише суми в розмірі 1 391 406,68 грн на користь ФК «Житло-Інвест», в той час як зазначеною компанією було сплачено суму в розмірі 4 200 695,54 грн. Виписка по рахунку ОСОБА_3 , в якій зазначені інші проплати з призначенням «часткова оплата заквартиру№163…» не містить відомостей про отримувача платежу, а тому не може братись до уваги.

Таким чином, очевидним є те, що ОСОБА_3 на сьогодні не є ані власником, ані володільцем квартири, а тому згідно зі ст. 174 КПК України не може ставити питання про скасування арешту на квартиру.

Крім того, інші матеріали справи, в тому числі надані самим ОСОБА_3 , свідчать про те, що арешт на квартиру накладений обгрунтовано, ризики втрати даного речового доказу, відчуження його третім особам, є реальними.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: