Справа № 504/3808/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 1, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002682 від 18.04.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Парканівка Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимий, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , ВЧ польова пошта НОМЕР_1 , головного сержанта-командира бойової машини військової частини (польова пошта НОМЕР_1 ), старшого солдата,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2013 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26 листопада 2013 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) № 63-к прийнято на військову службу за контрактом та в цей же день наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій астині) № 271 призначено на гранатометника З механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 26 листопада 2013 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ). він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
05 березня 2014 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №15 призначено на посаду старшого механіка-водія зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону.
04 липня 2014 року ОСОБА_4 наказом командира військової НОМЕР_4 за №47-к призначено на посаду старшого механіка водія-номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу механізованого батальйону.
22 вересня 2014 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_2 за №198 зараховано у розпорядження командира бригади.
27 листопада 2014 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_2 за №254 призначено на посаду механіка-водія зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артелерійського дивізіону.
З 01 листопада 2015 року по 29 квітня 2016 року ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на рзних військових посадах та у різних військових званнях.
28 серпня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта В00959військова частина НОМЕР_2 ) № 180 ОСОБА_4 було надано відпустку строком на 7 (сім) діб з 28 серпня 2014 року по 3 вересня 2014 року, включно.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого механіка водія- номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводумеханізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ). у військовому званні «солдат», усвідомлюючи відстуність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 04 вересня 2014 року вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин до розташування вищезазначеної військової частини яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 27 листопада 2014 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
27.11.2014 року ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та приступив до виконання своїх обов`язків.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому зазначив, що щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи, а також судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст.407 КК України, за ознаками - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд, зокрема, враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, який скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відповідно до ст.12 КК України, шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 67 КК України, - не встановлено.
За таких обставин, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_4 міру покарання в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням дії ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
До обвинуваченого ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Процесуальних витрат по справі немає.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, необхіднозвільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини середньої тяжкості, передбачений ч.3 ст.407 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районнах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_5 ).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року із змінами внесеними згідно закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Керуючись ст. ст. 369-371,374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, із застосуванням випробувального терміну в 2 (два) роки, та зобов`язання періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1