336/5669/17-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 ,перевіривши виконання вимог ст.303-304 КПК України за заявою ОСОБА_2 про встановлення процесуальних строків для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні,-
Заявником визначені особи правопорушників,які до цього часу не допитані як підозрювані,підозра їм не пред*явлена,заходів,спрямованих на ефективне ведення досудового розслідування,слідчим не здійснено.
Стан досудового розслідування та відсутність рішень за його наслідками з 31.05.2016 р.до цього часу,на думку заявника,є ознакою невиконання завдання кримінального провадження щодо швидкого розслідування справи у розумні строки.
З посиланням на ст.2,28,55-56,113,114,219 КПК України,заявник просить встановити процесуальний строк для виклику та пред*явлення повідомлення про підозру визначеним ним особам ,їх допиту як підозрюваних та прийняття рішення у кримінальному провадженні.
Вивчивши зміст заяви та вимоги,які ставляться на вирішення слідчому судді заявником,слідчий суддя прийшов до висновку про повернення заяви ,виходячи з наступного.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду,слідчого судді,прокурора та слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Пунктом 18 ч.1 ст.3 КПК України визначено,що слідчий суддя-суддя суду першої інстанції,до повноважень якого належить здійснення у порядку,передбаченому цим Кодексом,судового контролю за дотриманням прав,свобод чи інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відтак,Законом передбачено як відомчий порядок розгляду і вирішення скарг учасників провадження, так і судовий порядок оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора в стадії досудового розслідування, який реалізується шляхом подання відповідних скарг до слідчого судді, основне призначення якого здійснювати контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження та інших осіб, права чи законні інтереси яких були порушені процесуальними діями та рішеннями слідчого.
Відповідно до глави 26 КПК України, до компетенції слідчих суддів під час досудового розслідування відноситься вирішення скарг на дії,рішення чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Компетенція слідчого судді у сенсі судового контролі за дотриманням процесуальних строків передбачена ст. 303 КПК України, якою встановлено, що під час досудового розслідування сторонами кримінального провадження можуть оскаржуватися:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Цей перелік є вичерпним, зазначені скарги розглядаються слідчим суддею в порядку та у строк, передбачені ст.ст. 304, 306 КПК України.
У відповідності до правового змісту ст. 114 КПК України, слідчий суддя, серед інших уповноважених посадових осіб, може встановлювати процесуальні строки, проте, строки встановлюються для проведення конкретних процесуальних дій та у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, законом не передбачено процедури вирішення слідчим суддею заяв про встановлення процесуальних строків інакше,як в порядку глави 26 КПК України. Крім того, у відповідності до правил ст. 28 КПК України контроль за проведенням досудового розслідування у розумні строки забезпечує відповідний прокурор.
Відтак, слідчий суддя діє виключно у межах своїх повноважень і у разі отримання заяви,розгляд якої не передбачено ст.303 КПК України,відмовляє у відкритті провадження по ній.
Бездіяльність органу досудового розслідування або невиправдана тяганина оскаржується у порядку ст. 308 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (не передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Крім того, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З заяви вбачається, що рішення про пред`явлення підозри конкретній особі не приймалося, фактично заявник скаржиться на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування та від слідчого судді жадає спонукання органу досудового розслідування прийняти конкретні процесуальні рішення,які заявник вважає очевидними ,по відношенню до визначених ним осіб.
Проте, така дія слідчого судді суперечить вимогам закону та порушує принцип диспозитивності та неупередженості, крім того, встановлення строків,які прописані у ст. 219 КПК України, слідчим суддею не передбачено чинним законодавством.
Водночас,заява від імені ОСОБА_2 не підписана,що перешкоджає перевірити,чи подана вона особою,як має на це право,що не узгоджується з п.7.2 Наказу Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 року «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ» та відповідно до п.1 ч.2 ст.304 КПК України має наслідком повернення заяви,що не позбавляє зацікавлену особу судового захисту, він вправі звернутися до суду в порядку ст. 303 КПК України, або до прокурора у встановленому законом порядку.
Керуючись ст.303-304,392,395 КПК України, слідчий суддя-
Заяву ОСОБА_2 про встановлення процесуальних строків для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні - повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена протягом п*яти днів з дня її отримання безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1