Справа № 606/1170/17
і м е н е м У к р а ї н и
21 серпня 2017 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, судимого Теребовлянським районним судом Тернопільської області 31 січня 2017 року за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт
за ч.2 ст.389 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , знаючи про те, що має відбувати покарання у виді 150 годин громадських робіт, призначених йому вироком Теребовлянського районного суду тернопільської області від 31 січня 2017 року, перебуваючи з 6 квітня 2017 року на обліку у Теребовлянському районному відділі з питань пробації Західного Міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, будучи ознайомлений з порядком та умовами відбування вказаного покарання та попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності у разі продовження ухилення від відбування покарання, з 30 травня 2017 року не приступив для відпрацювання громадських робіт за місцем свого проживання у с.Ладичин Теребовлянського району Тернопільської області, а, відпрацювавши у період з 19 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 1 липня 2017 року по 16 липня 2017 року 60 годин громадських робіт, умисно ухилився від відбування без поважних причин 90 годин громадських робіт, призначених йому зазначеним вироком суду. Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Під час досудового розслідування 27 липня 2017 року між прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 досягнуто угоди про визнання винуватості.
За змістом цієї угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до зазначеної угоди сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у виді 1 (одного) місяця арешту. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року 90 годин громадських робіт, перевівши їх відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України в 11 днів арешту, остаточне покарання призначити ОСОБА_5 у виді 1 (одного місяця) та 11 (одинадцять ) днів арешту.
Згідно із вказаною угодою ОСОБА_5 погодився на призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного місяця) та 11 (одинадцять ) днів арешту та зрозумів обмеження свого права на оскарження вироку суду, яке передбачене п.1 ч.4 ст.394, п.1 ч.3 ст.424 КПК України. Крім того, ОСОБА_5 погодився із іншими умовами, викладеними в угоді про визнання винуватості від 27 липня 2017 року, в тому числі із наслідками невиконання угоди.
При затвердженні угоди суд враховує відповідність її вимогам ч.4 ст.469, 470, 472, 474 КПК України.
Крім того, суд вважає, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, оскільки підтверджено обвинуваченим ОСОБА_5 у судовому засіданні, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Також суд вважає, що погоджене прокурором та обвинуваченим покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів.
Таким чином, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе обвинуваченим зобов`язання можуть бути реально виконані, встановивши, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК та КК України, а підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами кримінального провадження 27 липня 2017 року та ухвалює обвинувальний вирок.
Керуючись ст. 370,371,373-375 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити їй покарання:
за ч.2 ст.389 КК України 1 (один) місяць арешту.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України невідбуту частину громадських робіт 90 годин, призначених ОСОБА_5 вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року, перевести в 11 (одинадцять) днів арешту.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати покарання за вироком суду від 31 січня 2017 року 11 днів арешту і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) місяця років і 11 (одинадцять) днів арешту.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.