Справа №585/280/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/578/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
23 січня 2017 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_9 із заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Луганського обласного суду від 22 квітня 2000 року за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання його підзахисного про зарахування строку попереднього ув`язнення з 22 квітня по 24 жовтня 2000 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Так вказує, що суд першої інстанції, встановивши в судовому засіданні допущені помилки в датах ухвалення вироку Сватівського районного суду Луганської області та Луганського обласного суду відносно ОСОБА_9 , безпідставно відмовив у задоволенні клопотання його підзахисного, оскільки, на думку захисника, є безспірним, що засуджений ОСОБА_9 згідно вироку Луганського обласного суду від 24 жовтня 2000 року, перебував під вартою з 22 квітня по 24 жовтня 2000 року, а тому цей строк необхідно зарахувати за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року. При цьому, посилається, що зарахування вказаного строку його підзахисному має істотне значення для обрахування строку фактичного відбування покарання та своєчасного звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю визначеного судом строку покарання.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 щодо зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14 березня 2008 року, яким його засуджено за ч.3 ст.186, ч.3 ст.15 ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ст.304, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 1 року, призначеного вироком Луганського обласного суду від 22 квітня 2000 року та остаточно призначено ОСОБА_9 до відбуття покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна (а.о.с.16 20).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 14 березня 2008 року, з моменту затримання 10 березня 2008 року по день набрання вироком законної сили 29 липня 2008 року.

В рамках даного кримінального провадження засуджений ОСОБА_9 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Луганського обласного суду від 22 квітня 2000 року з розрахунку один тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Проте, згідно наданих Сватівським районним судом Луганської області копій вироків відносно ОСОБА_9 вбачається, що він був засуджений вироком Луганського обласного суду від 24 жовтня 2000 року та Сватівським районним судом Луганської області від 14 липня 2008 року.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чим погоджується і колегія суддів, вирок Луганського обласного суду від 22 квітня 2000 року, попереднє ув`язнення за яким просить перерахувати ОСОБА_9 у строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України в матеріалах справи відсутній, що свідчить про відсутність законних підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу засудженого та його захисника ОСОБА_8 на те, що місцевий суд не виключив можливість описки у даних судових рішеннях, та роз`яснив право, в тому числі як засудженого, так і його захисника на звернення до відповідного суду для вирішення питання наявності описки та її виправлення.

Проте, на час апеляційного перегляду будь-яких даних з приводу звернення до суду щодо виправлення таких описок апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 .

При цьому, переконливих доводів на обґрунтування своєї позиції, які б за своїм змістом безумовно спростовували висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні клопотання засудженого, в апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б виявились підставою для зміни або скасування ухвали, не виявлено.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, з додержанням вимог КПК України, правові підстави для скасування даного судового рішення за поданою захисником ОСОБА_8 апеляційною скаргою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4