Справа №198/60/18
Провадження №1-кп/0198/22/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.18

року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000001 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився с.Орілька Лозівського району Харківської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, громадянина України, судимого:
- 19 червня 2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.122 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 квітня 2014 року прийнято рішення про направлення засудженого для відбування покарання. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06.04.2015 року строк покарання скорочений наполовину (на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році»). 15 січня 2016 року звільнився з місць позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27 грудня 2017 року, приблизно о 00:30 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , яке по периметру загороджене парканом, згадав, що на території вказаного домоволодіння знаходяться троє дерев`яних дверей і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи умисел, дочекавшись до 01:30 27.12.2017 року, з метою виконання злочинного умислу, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , вважаючи що його протиправні дії залишаються таємними, відчинивши хвіртку паркану, зайшов на територію вказаного домоволодіння (незаконно проник). Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, реалізуючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, обвинувачений відшукав, біля будинку, троє дерев`яних дверей, вартістю 100 гривень кожні, котрі належали потерпілій ОСОБА_6 .
Задля доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_5 , переніс їх до огорожі домоволодіння та перекинув через неї за межі господарства. Далі ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав усі дії необхідні для доведення злочину до кінця, переліз через огорожу з території домоволодіння та взявши в руки одні двері, почав наближатися до двох інших. При цьому, дії ОСОБА_7 були помічені свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (останній посвітив на ОСОБА_5 ліхтарем та почав висловлювати на його адресу вимогу припинити вчиняти крадіжку).
Розуміючи, що він викритий свідками, і його дії перестали бути таємними, ОСОБА_5 кинув двері на землю та з місця кримінального правопорушення скрився.
Таким чином, ОСОБА_5 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, кримінальне правопорушення не закінчив з причин не залежних від його волі, оскільки був викритий свідками. За вказаних обставин розпорядитися на власний розсуд чужим майном не міг, залишивши двері на місці події.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався спричинити шкоду потерпілій ОСОБА_6 , на загальну суму 300 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні злочину визнав і підтвердив викладені вище обставини, не спростовуючи час, місце, мотив вчинення злочину, об`єм та вартість того, що він намагався викрасти, інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Окрім зізнавальних показів обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду місця події (а.с.м.к.п. 10-13), згідно якого 01.01.2018 року, в період часу з 10 год. 50 хв. до 11 год. 30 хв., співробітниками поліції було проведено огляд домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 . Під час проведення огляду було зафіксовано, що територія даного домоволодіння огороджена парканом, зліва від вказаного будинку розташовані господарські будівлі біля яких знаходяться дерев`яні двері в кількості трьох;
- висновком судово-товарознавчої експертизи (а.с.м.к.п. 32-35), з якої вбачається, що вартість дерев`яних дверей в кількості 3 шт. (бувших у користуванні) становить 300 грн.;
- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 (а.с.м.к.п. 40-43), згідно якого останній, у присутності понятих, детально пояснив та продемонстрував співробітникам поліції, як саме 27.12.2017 року ОСОБА_5 здійснював крадіжку;
- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 (а.с.м.к.п. 40-47), згідно якого останній, у присутності понятих, детально пояснив та продемонстрував співробітникам поліції, як саме 27.12.2017 року ОСОБА_5 здійснював крадіжку. Зокрема, свідок вказав: на місце на воротах, де ОСОБА_5 перелазив (тим самим, покидаючи домоволодіння); місце коло паркану, де лежали двері; місце, де на ОСОБА_5 посвітили ліхтариком; що ОСОБА_5 кинув двері і покинув місце події, не зважаючи на вимогу свідків залишатися на місці;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 (а.с.м.к.п. 68-73), у відповідності до якого, обвинувачений, в присутності понятих, на місці вчинення злочину добровільно розповів та продемонстрував, як він (в грудні 2017 року) намагався таємно викрасти чуже майно. Зокрема, повідомив, що на територію домоволодіння увійшов через хвіртку огорожі, на огородженій території двору відшукав троє дверей, котрі лежали біля господарських будівель. Він почергово переніс двері до воріт та перекинув через них, але крадіжку здійснити не зміг, оскільки був викритий свідками;
- поясненнями потерпілої ОСОБА_6 (даними в судовому засіданні), у відповідності до яких, вона купила двері, які вже були в користуванні, так як вдома збиралася робити ремонт. В самому будинку місця їх поставити не знайшлося і вона вирішила відвезти до свого діда, на АДРЕСА_2 . Приїхавши до себе додому, вона помітила по вулиці йшов ОСОБА_5 і попросила помогти їй розгрузити ці двері з машини до подвір`я діда, за виконану роботу заплатила ОСОБА_7 50 грн. Вночі 27 грудня 2017 року, приблизно 01:30, її розбудив супруг, та повідомив, що йому зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_10 і повідомив що її двері намагався викрасти ОСОБА_5 ;
- поясненнями свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що проживає по АДРЕСА_1 , в ніч з 26 на 27 грудня 2017 року почув на вулиці незрозумілий гучний звук і взявши із собою сина, пішов перевірити його джерело. Знаходячись біля домоволодіння громадянки ОСОБА_6 , вони (свідки) побачили, що біля паркану домоволодіння останньої на землі лежать двері, а обвинувачений несе іще одні двері. Свідок посвітив на нього ліхтарем і почав вимагати припинити крадіжку, при цьому він впізнав в особі, яка несла двері ОСОБА_5 (впізнав як односельчанина). Після викриття, ОСОБА_5 кинув двері на з місця події втік.
З урахуванням зазначеного вище, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що винність ОСОБА_5 в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в сховище доведена, вчинене ОСОБА_5 підлягає кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Обираючи покарання для ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_5 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (в обвинувальному акті інших обставин, які обтяжують покарання не зазначено), обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Також, суд при призначенні покарання враховує і вартість майна, яке обвинувачений намагався викрасти 300 грн., тобто вартість майна є відносно невисокою, що до певної міри зменшує тяжкість вчиненого злочину, а отже і впливає при призначенні покарання в бік його зменшення.
При призначенні покарання, суд (також) враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до котрої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі.
Крім того, суд враховуючи тяжкість злочину, особу винного, конкретні обставини справи викладені вище, вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання і застосовує до нього правила ст.ст. 75,76 КК України, а іспитовий строк призначити наближений до мінімального.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік чотири місяці не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності з ст.76 КК України, ОСОБА_5 на протязі іспитового строку зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 170 (сто сімдесят) гривень процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1