Справа № 308/6227/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2017 м. Ужгород
? Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження №11о/777/3/17, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2017 року, якою його заяву про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2009 за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зіслався на те, що засуджений ОСОБА_6 у визначений судом строк не виконав ухвалу суду про залишення його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами без руху. При цьому суд констатував, що у виправленій заяві, яку було подано на виконання ухвали суду, засуджений не навів жодних доводів на підтвердження існування нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК та які є підставами для здійснення кримінального провадження в порядку глави 34 КПК. Окрім цього, засуджений не навів обґрунтованих підстав про подачу його заяви у строк, встановлений ст. 461 КПК України та підстав подання заяви як засудженого з огляду на те, що вирок суду від 17.08.2009 ухвалено відносно ОСОБА_6 , а не відносно ОСОБА_6 . Також на думку суду у даному випадку засуджений посилається на обставини, про які не був позбавлений можливості повідомити під час судового провадження як у суді першої інстанції так і при перегляді судового рішення вищими судовими інстанціями.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що при розгляді його заяви суд допустив неповноту судового розгляду, невірно встановив фактичні обставини справи, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а як наслідок, прийняв необґрунтоване рішення. Апелянт пояснює, що на момент розгляду судом першої інстанції кримінальної справи щодо нього він був неповнолітнім, і його інтереси представляли захисники та мати, які просили суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу злочину. Вказує, що він не знав яке рішення щодо нього прийняв суд, оскільки не був присутнім в день проголошення вироку суду, бо після останнього слова суд видалився до нарадчої кімнати та не повідомив час та дату проголошення рішення. Його захисники запевнили його, що все буде добре, у зв`язку з чим він був впевнений, що провадження щодо нього закрито. Пояснює, що після цих подій він вів звичайний спосіб життя і гадки не мав про свою судимість. Не зважаючи на те, що він офіційно працював за місцем проживання на різних підприємствах, звертався до державних органів за різного роду послугами, здійснив вклеювання фото у паспорт громадянина України при досягненні 25-річного віку, що передбачає перевірку особи, жодного разу ніде обставини щодо його судимості не сплили. Наразі апелянт вважає, що існують обставини, які перешкодили суду винести законне та обгрутоване рішення та виключають його відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, за яке його засуджено. Зокрема, вказує, що на момент розгляду справи щодо нього у суду була відсутня достовірна інформація про дійсного власника транспортного засобу щодо якого він нібито вчинив злочин. Його мати ОСОБА_8 придбала у потерпілого ОСОБА_9 вказаний транспортний засіб за гроші в сумі 13 000 доларів США, з яких 10 000 були виплачені одразу, а щодо решти коштів 3000 була оформлена боргова розписка, в той же час право власності на автомобіль було оформлено на гр. ОСОБА_10 , який був власником спірного авто, з чого випливає, що у період часу з 17.10.2007 по 09.01.2008 власником об`єкта злочину був не потерпілий ОСОБА_9 , а зовсім інша особа, яка будь-яких заяв про вчинення злочину щодо її майна не подавала. Тобто на момент звернення ОСОБА_11 з заявою про вчинення злочину, автомобіль йому не належав, а отже був відсутній об`єкт злочинного посягання. Дана обставина існувала на момент розгляду кримінальної справи та винесення вироку, однак не була відома суду. Апелянт також пояснює, що звернувся з заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами коли йому стала відома вказана інформація, а саме з листа Територіального сервісного центру 2141 МВС України від 30.05.2017 та Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області від 16.06.2017.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта та його захисника про підтримання апеляційної скарги, прохання про скасування ухвали суду та призначення нового судового розгляду для розгляду його заяви по суті, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції, вважаючи, що заява не відповідає вимогам закону, повернув її без розгляду. В той же час убачається, що ухвала суду містить судження, які торкаються розгляду заяви по суті. Вдавшись до аналізу обставин, про які зазначив у своїй заяві ОСОБА_6 на предмет того чи були вони відомі суду на час ухвалення вироку чи ні, суд фактично вдався до оцінки доказів, що є можливим під час судового розгляду. Також не грунтується на фактичних обставинах твердження суду, що ОСОБА_6 пропустив строк звернення з такою заявою. Апеляційний суд вважає, що оскільки обставини, які він вказав нововиявленими, та які на його думку доводять відсутність складу злочину та його вини, та не були відомі суду на час ухвалення вироку, ним описані в заяві, а тому він правильно зіслався на ч.1 та ч.4 ст. 461 КПК України і такі строки ним не пропущені. Також не могло бути підставою для повернення заяви те, що згідно вироку є засудженим ОСОБА_6 , а заява подана ОСОБА_6 , оскільки саме ОСОБА_6 на виконання цього вироку перебуває в місцях ув`язнення.
Апеляційний суд також погоджується з доводами апелянта про те, що його заява відповідає вимогам ст. 462 КПК України і така необгрунтовано йому повернута, оскільки з її змісту убачається, що у ній з повнотою вказані усі обставини відповідно до положень ч.2 вказаної норми закону. У заяві ОСОБА_6 зазначив: 1) суд до якого подав заяву; 2) відомості щодо себе, зокрема, прізвище, імя, по-батькові, дату народження, адресу місця реєстрації та перебування в установі виконання покарань, 3)судове рішення, про перегляд якого порушив питання; 4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та йому під час судового розгляду; 5) виклав обгрунтування обставин, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог, а також, 6) додав документи про це.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що суддя необгрунтовано повернув без розгляду зазначену заяву, яка, тим більше, подана з усуненням її недоліків, відтак висновки суду не грунтуються на фактичних обставинах справи, тому оскаржувана ухвала відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню, а заява засудженого ОСОБА_6 з матеріалами до неї - призначенню новому судовому розгляду зі стадії відкриття провадження у відповідності до ч.2 ст. 464 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2017 року, якою заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2009 за нововиявленими обставинами повернуто - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :