АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 664/835/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/173/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Армянськ АР Крим, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.10.2012 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України ; 16.05.2013 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 263, ст.ст. 71, 72 КК України звільнений 13.05.2016 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу; за ч.1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк на 4 роки з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбування покарання відраховується з моменту затримання ОСОБА_7 .
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 обраний у вигляді домашнього арешту.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 у період часу з 02 березня 2017 року по 03 березня 2017 року, переслідуючи прямий умисел, направлений на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно від оточуючих, повторно, здійснив крадіжку майна, а саме пилососу марки «AEG Electrolux 2000W» вартістю 1000 грн., мікрохвильової печі марки «Vitek VT 1691 W» вартістю 1099 грн., електричного чайника «Scarlett SC - 1029» вартістю 270 грн., валізи червоного кольору «Орmі» вартістю 300 грн., валізи чорного кольору «Deluxury» вартістю 400 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 3069 грн.
Дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
09 березня 2017 року ОСОБА_7 у денний час доби, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права громадянина на недоторканість житла, передбаченого ст. 30 Конституції України, незаконно, без згоди власника житла, шляхом використання запасного ключа, проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.
Крім того, ОСОБА_7 04 липня 2017 року в період часу з 12 год. 35 хв. по 13 год., переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права громадянина на недоторканість житла, передбаченого ст.30 Конституції України, незаконно, без згоди власника житла, через кватирку вікна проник до житлового будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, провадження направити на новий судовий розгляд.
Обвинувачений стверджує, що вирок суду підлягає скасуванню із підстав однобічності, неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Суд не дав належну оцінку показанням обвинуваченого на свій захист, не врахував, що свідок ОСОБА_10 є заінтересованою особою, який сам намагається уникнути кримінальної відповідальності як за крадіжку майна та і за проникнення до житла потерпілих, а тому дає неправдиві показання. Жодних слідчих дій щодо перевірки причетності ОСОБА_10 до крадіжки органом досудового розслідування не проводилося.
Свідок ОСОБА_9 зазначила, що саме за місцем її проживання під час проведення огляду було вилучені викрадені речі. Проте свідок фактично є заінтересованою особою щодо непритягнення її до кримінальної відповідальності щонайменше за зберігання краденого. Він інколи проживав у домоволодінні ОСОБА_9 та обєктивно мав доступ до усіх будов та споруд на території домоволодіння, а її показання про відсутність дозволу на проживання не підтверджені належними доказами.
До показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід відноситися критично , оскільки вони не спростовують того факту, що ОСОБА_7 інколи проживав у її домоволодінні. Крім того вони мають неприязні стосунки з обвинуваченим та мають обєктивне бажання захистити від відповідальності ОСОБА_9 .
Не знайшли належну оцінку суду і показання свідка ОСОБА_13 .
Показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 підтверджують факт проведення слідчих дій та жодним чином не вказують на провину обвинуваченого.
Протоколи огляду місця події вважає недопустимими доказами, оскільки огляд місця події проведено за відсутності дозволу слідчого судді. Протокол огляду місця події від 09.03.2017 року вважає недопустимим доказом, оскільки під час огляду місця події фактично відбувся допит його як підозрюваного, чим порушені його права перебачені ст.42 КПК.
Докази, які є похідними від протоколу огляді місця події від 08.03. 2017 року слід також визнати недопустимим.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Як видно із вироку, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, грунтується на доказах, які безпосередньо досліджені судом та оцінені з точки зору належності, допустимості та достатності.
Так, суд підставно поклав в основу вироку показання ОСОБА_9 , яка в суді підтвердила, що 04 липня 2017 року ОСОБА_7 незаконно проник до належного їй будинку АДРЕСА_3 .
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтвердили, що двері в будинок ОСОБА_9 були зачинені, а ОСОБА_7 проник до будинку через вікно, розбивши скло.
Протоколом огляду місця події від 04.07.2017 року зафіксовано розбите скло вікна у будинку, належного ОСОБА_9 .
Сам обвинувачений не заперечив факт перебування за відсутності ОСОБА_9 у її будинку, проте вказав на те, що будинок був відчинений.
Проте показання обвинуваченого в цій частині були спростовані показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що потерпіла та свідки мають неприязні з ним стосунки, а тому його оговорили, колегія суддів вважає голослівними. Обєктивних даних, які б підтверджували , що зазначені учасники кримінального провадження дали суду неправдиві відомості , не встановлено.
Твердження апелянта про те, що він мав право користування всіма будівлями домоволодіння АДРЕСА_3 , в т.ч. і житловим будинком, власником якого є ОСОБА_9 суперечать дослідженим судом доказам, в т.ч. і показанням потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечила цей факт.
Право власності ОСОБА_9 на вказане домоволодіння підтверджено свідоцтвом про право на спадщину від 12.09.2016 року, належним чином завірена копія якого міститься у матеріалах провадження та була досліджена судом .Твердження апелянта про те, що копія правовстановлючого документу не завірена належним чином , а тому не може бути допустимим доказом , є голослівними.
В основу вироку суд обгрунтовано поклав показання потерпілої ОСОБА_8 , яка підтвердила факт крадіжки належного їй майна , яке в подальшому було виявлене у ОСОБА_7 . Показання потерпілої узгоджуються із показаннями ОСОБА_9 , яка в суді підтвердила, що на початку березня 2017 року у ОСОБА_7 вона виявила речі та побутову техніку , які йому не належали. В подальшому вона видала співробітникам міліції речі, які знаходилися у приміщенні, яке займав ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_13 показала, що 08.03.2017 року у будинку по АДРЕСА_2 виявила ОСОБА_7 , який незаконно проник до будинку та помітила відсутність деяких речей потерпілої.
Протоколом огляду місця події від 09.03.2017 року було зафіксовано обстановку в домоволодінні АДРЕСА_2 , вилучено сліди папілярних візерунків.
Ухвалою слідчого судді від 10.03.2017 року надано дозвіл слідчому на проведення огляду приміщення по АДРЕСА_2 , а отже вилучення в ході огляду місця події слідів злочину проведено законно.
Висновком дактилоскопічної експертизи від 06.04.2017 року № 330-ДК доведено , що сліди папілярного узору, вилученого 09.03.2017 року у буд. АДРЕСА_2 залишені пальцями правої та лівої руки ОСОБА_7 .
ОСОБА_9 добровільно видала речі, - пилосос, мікрохвильову піч, електриний чайник, два чемодани, які приніс до літньої кухні ОСОБА_7 , що зафіксовано протоколом огляду від 09.03.2017 року у присутності понятих .
Доводи апеляційної скарги про недопустимість протоколу огляду через порушення права на захист ОСОБА_7 , якому під час огляду слідчий задавав питання про походження вилучених речей, колегія суддів відхиляє, оскільки як видно із протоколу від 09.03.2017 року в ньому не зафіксовано будь-яких пояснень ОСОБА_7 .
Показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , в цідому підтверджують виявлення крадіжки майна ОСОБА_8 , а свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в суді підтвердили свою участь в якості понятих при проведенні перелічених вище слідчих дій.
Належну оцінку суду отримали і показання свідка ОСОБА_10 , який підтвердив факт перебування ОСОБА_7 у будинку належному ОСОБА_8 .
Колегія суддів критично відноситься до доводів обвинуваченого про неправдивість показань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, як стверджує обвинувачений, оговорюють його з метою самим уникнути відповідальності, оскільки показання цих свідків повністю узгоджуються з іншими доказами , які обєктивно підтверджують вчинення ОСОБА_7 крадіжки майна ОСОБА_8 та незаконне проникнення до її житла.
Суд ретельно перевірив кожен доказ з точки зору допустимості та достовірності, виклав свої висновки у точній та зрозумілій формі, навів мотиви , чому він прийняв до уваги покладені в основу вироку докази і не прийняв до уваги показання обвинуваченого, які суперечать встановленим судом обставинам провадження.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч3 ст. 185, ч 1 ст. 162 КК України є обгрунтованим
Доводи обвинуваченого про неповноту, однообічність судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Суд дослідив всі надані сторонами провадження докази, наявність будь-яких перешкод у поданні сторонами доказів не встановлено.
Проаналізувавши кожен із доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_7 , та призначення нового судового розгляду як про те просить апелянт.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував положення ст. 50, 65 КК України та в повній мірі тяжкість ввчинених злочинів дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, рецидив злочинів . Призначене судом покарання буде достатнім для виправлення обинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.
Керуючись ст. 376 ч 2, ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 05.04.2018 року
Суддя: ОСОБА_2