Справа № 163/2725/17
Провадження № 1-кп/163/163/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000391 про обвинувачення
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою осві-
тою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),
передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 03.10.2017 року, приблизно о 19 годині, перебуваючи на узбіччі дороги загального користування, яка знаходиться на території Рівненської сільської ради, навпроти господарства ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав одне бетонне кільце колодязя, належне ОСОБА_4 , чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на суму 500 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Під час досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення (в порядку ст.ст.468-473 КПК України) від 24 жовтня 2017 року, яка в письмовій формі разом з обвинувальним актом надійшла до Любомльського районного суду Волинської області 25.10.2017 року.

За умовами даної угоди, підозрюваний повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у скоєному, вибачився перед потерпілим та добровільно відшкодував завдані останньому збитки. Сторонами узгоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Сторони своїми підписами підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст.473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст.476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений повністю визнав інкриміноване йому обвинувачення, ствердив добровільність укладення угоди і не заперечив проти її затвердження, погодився на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та потерпілий вважають, що угода підлягає затвердженню.

На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження №0000391. Скарги сторонами під час досудового розслідування не подавались.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .Умови угоди відповідають положенням ст.471 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Враховуючи наведене, суд вважає встановленими підстави для затвердження укладеної угоди.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 09.10.2017 року, підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання під час судового розгляду.
Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 24 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні №0000391, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: колодязний бетонний круг (кільце), діаметром 1 м., який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у володінні останнього, скасувавши накладений на нього арешт, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 09.10.2017 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1