Справа №138/2780/16-к
Провадження по справі №1-кс/150/86/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
заявника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 по справі №138/2780/16-к про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 147, ч.1 ст.296, ч.2 ст.263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
03.10.2017 головуючому судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 147, ч.1 ст.296, ч.2 ст.263 КК України заявлено відвід обвинуваченим ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи відвід він посилався на те, що судовий виклик по справі було направлено раніше ніж справа надійшла до Чернівецького районного суду Вінницької області із суду апеляційної інстанції. Окрім того, суддя ОСОБА_5 виконала незаконну вказівку суду апеляційної інстанції, призначивши розгляд справи відразу до судового провадження, при цьому оминувши підготовчу стадію судового процесу. Суддею близько трьох місяців не виконуються положення ст. 317 КПК України, що свідчить про її не об`єктивність та упередженість.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заяву про відвід судді підтримав та просив задоволити.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви, посилаючись на те, що остання є необґрунтованою та не підтверджена будь-якими доказами.
В судове засідання поступило клопотання від судді ОСОБА_5 про розгляд заяви про відвід у її відсутність.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу дійшов висновку про наступне.
Відповідно п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених, зокрема статтею 75 КПК України у судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.
За приписами ч. 1ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України .
Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, згідно п.п.66, 67 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайна проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the UnitedKingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).
ОСОБА_4 підставою для відводу зазначає те, що суддею судовий виклик по справі було направлено раніше ніж справа надійшла до Чернівецького районного суду Вінницької області із суду апеляційної інстанції. Окрім того, суддя ОСОБА_5 виконала незаконну вказівку суду апеляційної інстанції, призначивши розгляд справи відразу до судового, при цьому оминувши підготовчу стадію судового процесу. Суддею близько трьох місяців не виконуються положення ст. 317 КПК України.
Разом з тим, обставини, на які посилається заявник, як на підстави відводу судді ст. 75 КПК України не передбачені, постановлення суддею ухвали в даному кримінальному провадженні чи прийняття (відкладення прийняття) іншого процесуального рішення не свідчить про упередженість судді по відношенню до учасників процесу через що, побоювання заявника щодо упередженості судді, у даному випадку, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими. Доводи ОСОБА_4 , про наявність будь-яких вказівок суду апеляційної інстанції судді ОСОБА_5 також є необґрунтованими, є його особистим припущенням, яке не ґрунтується на будь-яких допустимих та належних доказах. Окрім того, посилання обвинуваченого про направлення до СІЗО вимоги на його етапування до надходження справи до суду є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам.
За таких обставин, висловлені доводи заявника, які б обумовлювали відвід судді, в супереч вимог ст. ст.22, 26 КПК України, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту". Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, через що, суд приходить до висновку, що заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 за своєю суттю є такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 КПК України, і задоволенню не підлягає.
Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1,2, 7 29, 75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 по справі №138/2780/16-к про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 147, ч.1 ст.296, ч.2 ст.263 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6