№ 336/2194/18 пр. 1-кс/336/595/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001457 від 25.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що 24.04.2018 року до Шевченківського відділення поліції надійшло повідомлення про те, що на перехресті траси Москва - Сімферополь М-18 по вул. Віражній в м. Запоріжжя, співробітниками патрульної поліції виявлено автомобіль «Мercedes Benz 108 CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з підробленим номером кузова.

24.04.2018 року вказаний автомобіль був вилучений слідчим.

Посилаючись на те, що вилучений автомобіль може бути відчужено чи приховано, а також для проведення криміналістичної експерти, слідчий просить про накладення арешту на автомобіль. «Мercedes Benz 108 CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Слідчий, власник майна, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, у судове засідання не прибули.
Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних у зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у судовому провадженні, не здійснюється згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.
Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довів правової підстави для застосування арешту, а також не довів і наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання. Вільне ж, у відсутність процесуальних підстав, застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження є таким, що не ґрунтується на законі і може потягти настання неспівмірної шкоди для інтересів власника майна, що за вказаних обставин є неприпустимим.

При цьому слідчий суддя переконана, що навіть за доведеності ризику відчуження автомобіля його власником застосування арешту було б невиправданим, оскільки таке відчуження жодним чином не перешкоджатиме проведенню ефективного розслідування.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля «Мercedes Benz 108 CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1