Постанова
Іменем України
24 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 278/1763/16-к
провадження № 51-1707км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 06 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000702 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пошта Рудня Житомирського району Житомирської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 06 квітня 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо неї без зміни.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за те, що вона близько 14 год. 22 травня 2016 року, перебуваючи у магазині «Товари повсякденного попиту» на вул. Матросова, 1-а у с. Рудня Пошта Житомирського району, на ґрунті довготривалих неприязних особистих відносин, умисно взяла лівою рукою за волосся ОСОБА_8 та декілька разів вдарила її головою об вхідні двері магазину, від чого потерпіла впала на підлогу, а ОСОБА_6 продовжила кулаком правої руки наносити удари по спині та руках потерпілої, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, обох верхніх кінцівках та тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що суди не в повній мірі дослідили докази та неналежно їх оцінили, суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про долучення та дослідження доказів, про які стало відомо після ухвалення судового рішення, свою ухвалу належним чином не мотивував, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України. Крім того, засуджена указує, що в її діях відсутній склад злочину, за який її визнано винуватою.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
З урахуванням наведеного доводи засудженої, які фактично стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, перегляду у касаційному порядку не підлягають. Отже, суд касаційної інстанції при касаційному розгляді виходить із обставин провадження, встановлених судом.
Доводи засудженої про відсутність в її діях складу злочину, оскільки судами не в повній мірі досліджені докази у кримінальному провадженні та, на думку ОСОБА_6 , не надано доказам належної оцінки, не знайшли свого підтвердження.
Із кримінального провадження вбачається, що засуджена ОСОБА_6 не заперечувала факту бійки з потерпілою ОСОБА_8 , однак зазначає, що вона лише оборонялася від неправомірних дій потерпілої.
Так, доводи засудженої щодо відсутності в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який у своїй ухвалі правильно зазначив про те, що винуватість ОСОБА_6 підтверджується: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила, що в обідній час 22 травня 2016 року вона перебувала на своєму робочому місці у продуктовому магазині в с. Рудня Пошта, куди зайшла ОСОБА_6 та, причинивши двері, почала висловлюватися нецензурною лайкою, а в подальшому почала бити її головою об двері, а коли вона впала, кулаками по тулубу та руках, конфлікт тривав близько 10 хвилин, очевидцями події були ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , які були безпосередніми свідками конфлікту та підтвердили показання, надані потерпілою ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої, в ході зазначеної слідчої дії вона детально розповіла про обставини бійки, яка мала місце 22 травня 2016 року; протоколами проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження; висновком експертизи, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження є легкими без короткочасного розладу здоров`я.
При цьому судом апеляційної інстанції перевірялись доводи, викладені в касаційній скарзі засудженої, щодо безпідставного неврахування місцевим судом показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та обґрунтовано їх відхилено, оскільки вони не були безпосередніми свідками конфлікту між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 .
За встановлених судом фактичних обставин провадження дії засудженої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.
Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги засудженої про відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про неврахування судом показань деяких свідків не знайшли свого підтвердження.
Твердження засудженої про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про долучення та дослідження доказів, про які стало відомо після ухвалення судового рішення, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Так, з кримінального провадження вбачається, що на вирок місцевого суду від 05 грудня 2016 року обвинуваченою ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, в якій вона просила скасувати вирок місцевого суду щодо неї та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Однак ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не ставила питання про дослідження будь-яких доказів. Із кримінального провадження та аудіозаписів судових засідань суду апеляційної інстанції від 14 березня та 06 квітня 2017 року не вбачається, що ОСОБА_6 заявляла таке клопотання під час розгляду провадження судом апеляційної інстанції.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , місцевий суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винної, яка за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судима, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання та дійшов правильного висновку про необхідність призначення їй покарання в межах санкції частини статті, за якою її визнано винуватою.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Розглянувши за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 кримінальне провадження та детально його вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину та про правильність кваліфікації її дій, а також звернув увагу на докази, які спростовують доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
У касаційній скарзі не наведено обставин, які б спростували ці висновки суду апеляційної інстанції, з якими погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 06 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу останньої без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3