Справа № 544/227/18
№ пров.1-кп/544/54/2018
Номер рядка звіту 19
В И Р О К
іменем України
06 березня 2018 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

представника служби у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації ОСОБА_3 ,

представника Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області, інспектора ювенальної превенції ОСОБА_4 ,

представника Пирятинського районного сектору з питань пробації ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду на вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000022 від 16.01.2018, стосовно:

ОСОБА_6 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області, українця, громадянина України, студента 2-го курсу Державного навчального закладу «Полтавський центр професійно технічної освіти», не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , такого, що у відповідності до ст. 89 КК України не судимого,
якому органами досудового розслідування висунуто підозру в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Пирятинського відділення Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_9 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ,
У С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування встановлено, що 16 січня 2018 року о 18 год 45 хв у м. Пирятин, неповнолітній ОСОБА_6 перебуваючи на вулиці Гоголя, побачив неповнолітню ОСОБА_8 , котра йшла проїжджою частиною вулиці, тримаючи перед собою мобільний телефон «S-tell С256», по якому писала смс повідомлення. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на заволодіння вище вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_6 пішов слідом за ОСОБА_12 . Пересвідчившись, що навколо не має сторонніх осіб, ОСОБА_6 наздогнав потерпілу ОСОБА_13 на перехресті вулиць Гоголя та Журналістів, після чого усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом, із корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, закрив своєю лівою рукою рот потерпілої, не даючи їй можливості покликати на допомогу. Коли ОСОБА_13 почала чинити опір, ОСОБА_6 штовхнув її, унаслідок чого потерпіла упала на коліна на проїжджу частину вулиці. Далі, ОСОБА_6 з метою подолання опору ОСОБА_13 , наніс один удар кулаком правої руки у тім`яно-потиличну ділянку голови потерпілої.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 001 ВІД 17.01.2018 у потерпілої ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна спинки носа, що утворилися від дії тупого твердого предмету з витонченим крам (нігтів пальців людини) та кровопідтіку верхньої повіки правої ока, що утворився при натисканні пальцем на вказану ділянку, у положенні перебування нападника за спиною потерпілої, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , вихопив правою рукою із рук неповнолітньої ОСОБА_13 її мобільний телефон «S-tell С256», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 139 від 25.01.2018 становить 613,33 гривень, всередині якого знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку «лайфселл», вартістю 30 гривень, на рахунку якої перебували грошові кошти - 3 гривні, після чого утримуючи при собі викрадене майно, втік із місця події. Всього ОСОБА_6 відкрито викрав майна ОСОБА_13 на загальну суму 646,33 гривень.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Під час досудового розслідування 28 лютого 2018 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_10 була укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з угодою неповнолітній ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язуються беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно та повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому та погоджуються на призначення узгодженого покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Дії неповнолітнього ОСОБА_6 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватими, віднесений до тяжкого злочину, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом установлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також установлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.
При визначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, добре характеризується за місцем мешкання та місцем навчання, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, вплив дорослих, рівень його розвитку та інші особливості осіб неповнолітніх.
Обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину в неповнолітньому віці.
Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Як вбачається з досудової доповіді, Пирятинський районний центр з питань пробації вважає за можливе перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.
Представник служби у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримала угоду та вказала на те, що неповнолітній ОСОБА_14 перебуває на обліку у службі як дитина яка позбавлена батьківського піклування та виховується опікуном. Відповідно до обстежених умов неповнолітній проживає з бабусею, має відповідні умови проживання, забезпечений всіма необхідними речами. Представник підтримує угоду.
Питання визначення тривалості іспитового строку та обов`язків передбачених ст.ст. 75, 76, 104 КК України є виключною компетенцією суду та вирішується ним самостійно, а тому враховуючи обставини справи, з огляду на тяжкість вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_6 тривалість іспитового строку терміном на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання, оскільки вважає, що саме такі обов`язки забезпечать належну його поведінку.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_10 .
Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.01.2018 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що належить на праві власності ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.
Оскільки обвинуваченим у повному обсязі відшкодовано матеріальну шкоду завдану потерпілій ОСОБА_8 , то у застосуванні арешту потреба відпала, суд вважає за можливе скасувати арешт.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Суд уважає за необхідне згідно ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведені експертизи.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2018 року укладену між прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_10 затвердити.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
У відповідності зі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України в період іспитового строку:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання навчання чи роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 січня 2018 року на майно, для забезпечення шкоди завданої злочином, що належить на праві власності ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон «S-tell С256».

Речові докази по справі: мобільний телефон «S-tell С256», що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 , залишити останній як власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 , народження 05 березня 2000 року, в дохід держави в УДКСУ у Пирятинському районі, код установи банку 831019, , банк одержувача: ГУДКСУ в Полтавській області, р/р №0379, витрати за проведення судовотрасологічних експертиз № 199 та № 139 від 25.01.2018 у кримінальному провадженні № 0000022 в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1