АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, а саме на земельну ділянку площею 5,5 га, кадастровий номер :02:001:0044, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки на майно уже було накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000296. Також, на думку представника, ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» не є юридичною особою щодо якої здійснюється провадження, а його посадові особи не мають статусу підозрюваних, обвинувачених чи засуджених, що на думку апелянта, виключає підстави для накладення арешту на майно даного товариства. Крім того, апелянт просить врахувати, що вказана земельна ділянка на даний час є власністю ТОВ «Науково-виробнича організація «Лактол Київ».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ФР ГУ ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» вчинили умисні дії, які призвели до стійкої фінансової неплатоспроможності та доведення до банкрутства даного товариства.

Так, між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», в якості позичальника, було укладено Генеральну кредитну угоду № 27109N1 від 17 березня 2009 року, в рамках дії якої, на підставі кредитних договорів, позичальнику були надані кредитні кошти.

Станом на 01 квітня 2017 року заборгованість ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» перед банком за кредитом, процентами та комісією за вказаними кредитними договорами становить понад 541 791 782, 61 грн.

Окрім цього встановлено, що в провадженні Вищого господарського суду України перебуває справа № 911/739/15 про визнання ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» банкрутом.

Згідно ухвали господарського суду Київської області від 05 березня 2015 року ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» звернулося до суду з заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ч. 5 ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В обґрунтування своєї заяви про порушення справи про банкрутство, ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» послався на рішення господарського суду Київської області від 16 грудня 2014 року у справі № 911/5181/14, яким з ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» на користь ТОВ «Терра Фуд» стягнуто 560 681, 27 грн. боргу та 11 213, 65 грн. судового збору, а також на рішення господарського суду Київської області від 29 грудня 2014 року у справі № 911/5182/14, яким з ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» на користь ТОВ «Решетилівський Маслозавод» стягнуто 503 153, 25 грн. боргу та 10 063, 07 грн. судового збору. При цьому, як вбачається із текстів зазначених рішень, позовні вимоги були визнані ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов`язання у рамках Генеральної угоди між АТ «Укрексімбанк» та Позичальником було укладено іпотечний договір від 17 березня 2009 року № 27109Z5, договір застави від 17 березня 2009 року № 27109Z6, договір застави від 05 червня 2014 року № 27114Z24, договір застави від 27 травня 2013 року № 27113Z23, договір застави від 24 січня 2014 року № 27114Z1, договір застави від 01 вересня 2011 року № 27111Z43, договір застави від 30 червня 2009 року № 27109Z33, між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «НВО «ЛАКТОЛ КИЇВ» було укладено іпотечний договір від 28 травня 2009 року № 270109Z26, між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Могилів-Подільський молокозавод» укладено іпотечний договір від 29 квітня 2009 року № 27109Z18, договір застави від 29 квітня 2009 року № 27109Z19, між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір від 01 вересня 2011 року № 27111Z42, іпотечний договір від 17 березня 2009 року № 27109Z8, між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_9 укладено іпотечний договір від 17 березня 2009 року № 27109Z7.

Відповідно до умов вказаних іпотечних договорів предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі незавершеного будівництва та земельна ділянка 5,5 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові будівлі площею 4 615, 44 м.2, які розташовані за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Пушкінська, 146; житловий будинок загальною площею 47,1 м2 та земельна ділянка загальною площею 0, 1624 га, які розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, пров. Хутірський, 11-А; домоволодіння загальною площею 525,0 м2 та земельна ділянка загальною площею 0, 2776 га, які розташовані за адресою: Київська область, Васильківський р-н, с. Іванковичі, вул. Червоноармійська, 43; домоволодіння загальною площею 629, 4 м2 та земельна ділянка 0, 3894 га, які розташовані за адресою: Київська область, Васильківський р-н, с. Іванковичі, вул. Шкільна, 6;

Також, відповідно до умов вказаних Договорів застави є виробниче обладнання у складі: технологічної лінії з виробництва молочних термостатних продуктів фірми OBRAM (Польща), єдиної технологічної лінії для фасування молочних і кисломолочних продуктів у скляну тару моделей SND-MILK-1 i IND-MILK-2, - автомат етикетувальний з сушкою пляшок, - обладнання, інвентар, інше обладнання, меблі, стелажі, комп`ютерна, офісна оргтехніка, - продукція майбутніх періодів власного виробництва ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», розташоване за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н, с. Томилівка, вул. Узинська, 2 виробниче обладнання (обладнання молочного, казеїнового, масло цеху, котельні та компресорної) розташоване за адресою: Вінницька обл.., м. Могилів-Подільський, вул. Пушкінська, 146;

Вище зазначене майно ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» у вигляді цілісного майнового комплексу, в рамках ліквідаційної процедури, було виставлено на продаж, шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів), проте, під час даних аукціонів майно товариства не було продане.

Згідно ч. 3 ст. 65 Закону про банкрутство, якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20% щодо початкової вартості відповідно до попереднього аукціону, попереднього поточного аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 Закону про банкрутство, повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50% початкової вартості, вказаної в оголошені про проведення аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону про банкрутство, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливим зниженням початкової вартості.

Таким чином, згідно доводів клопотання прокурора про арешт майна, наслідком проведення другого повторного аукціону ймовірно з ознаками удаваності, може стати відчуження заставного майна АТ «Укрексімбанк» за ціною значно нижчою ринкової, що може призвести до нанесення збитків державі в особі державного банку в особливо великих розмірах.

Постановою заступника начальника СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_10 від 08 грудня 2017 року, вище зазначене майно визнано речовим доказом.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку площею 5,5 га, кадастровий номер :02:001:0044, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Томилівка, вул. Узинська, 6, слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є його збереження як речового доказу.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на ті обставини, що земельна ділянка площею 5,5 га, кадастровий номер :02:001:0044, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таким чином, посилання апелянта на недоведеність стороною обвинувачення тих обставин, що вказана земельна ділянка може бути використана як доказ в рамках кримінального провадження № 0000296 є безпідставними, оскілки спростовуються наданими суду матеріалами.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність у посадових осіб ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» статусу підозрюваних, обвинувачених чи засуджених у даному кримінальному провадженні, а також на те, що вказана земельна ділянка на даний час є власністю ТОВ «Науково-виробнича організація «Лактол Київ», що на думку апелянта виключає можливість накладення арешту на майно, то відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Також, слід зазначити, що положення ст. 170 КПК України не забороняють накладення арешту на майно, на яке раніше накладено арешт.
За таких обставин, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, а саме на земельну площею 5,5 га, кадастровий номер :02:001:0044, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Томилівка, вул. Узинська, 6, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1632/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1