Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/139/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2018 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2018 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, із малолітньою дитиною на утриманні, безробітного, зареєстрованого та такого, який проживає по АДРЕСА_1 , не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 12 години 00 хвилин 28 березня 2018 року до 12 години 00 хвилин 26 травня 2018 року, із визначенням застави у розмірі 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 762 000 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні ним за попередньою змовою з ОСОБА_9 , за період часу з 13 березня 2017 року по 28 березня 2018 року, 13 епізодів таємних викрадень чужого майна, поєднаних з проникненням до житла потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , та у тому числі, таємно повторно у великих розмірах, викрав майно ОСОБА_19 , а також ОСОБА_20 .

Ухвалою слідчого судді постановлено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити, та, відповідно застосувати стосовно підозрюваного вказаний запобіжний захід на строк 60 днів, з 12 години 00 хвилин 28 березня 2018 року до 12 години 00 хвилин 26 травня 2018 року, із визначенням застави у розмірі 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 762 000 гривень.

Своє рішення слідчий суддя місцевого суду мотивував наявністю достатніх доказів про обґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 185 КК України.

Враховуючи вказане та інші обставини, зокрема, й передбачені ст. 178 КПК України, суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та постановив судове рішення, яким обрав стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалу слідчого судді оскаржено в апеляційному порядку адвокатом підозрюваного ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

Рішення слідчого судді є незаконним, оскільки не відповідає фактичним обставина справи, а висновки суду не підтверджуються доказами. дослідженими в судовому засіданні.
На підтвердження висновків про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - слідчий суддя доказів не надав.
Вважає обраний стосовно його підзахисного запобіжний захід занадто суворим, таким, що розходиться з практикою ЄСПЛ та, крім того, сума застави, визначена слідчим суддею, є непомірною для підозрюваного.
Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує, що під час судового засідання в суді першої інстанції, стороною захисту зверталося увагу на те, що підозра є незаконною, а кваліфікація дій підозрюваного невірною.
Вказує, що причиною затримання ОСОБА_8 був один злочин, тобто, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, проте у подальшому дії підозрюваного були перекваліфіковані на ч. 5 ст. 185 КК України, що сторона захисту вважає безпідставним, й таким, що свідчить про упередженість, недбалість прокуратури і суду.
Зазначає, що за епізодом викрадення майна ОСОБА_20 дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 5 ст. 185 КК України, що є безпідставним, так як суми майнової шкоди недостатньо для кваліфікації дій підозрюваного як вчинення злочину в особливо великому розмірі.
Суми майнової шкоди, визначеної наразі досудовим розслідуванням, не вистачає для кваліфікації за ч. 5 ст. 185 КК України.
Також, сторона захисту звертає увагу на невиправдано великий розмір застави, визначений слідчим суддею, адже в законі вказано, що застава щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.
Крім того, акцентує увагу на тому, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, із малолітньою дитиною на утриманні, має постійне місце роботи та джерело доходу, місце проживання.
До того ж, як вказує адвокат, після затримання органом досудового розслідування стосовно підозрюваного вчинено фізичне насильство,
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката, просили скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_8 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 185 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підозра ОСОБА_8 , як те правильно зазначено також слідчим суддею, підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, як зокрема: витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколи допиту свідків, протоколи допиту потерпілих, протоколи огляду місця події, результати тимчасових доступів до речей та документів, протоколами обшуків та висновками експертних досліджень щодо визначення вартості викраденого майна.

Кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких, санкція найтяжчого кримінального правопорушення, підозру у якому оголошено ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Слід зазначити, кримінальне правопорушення є умисним, багатоепізодним, вчиненим, як та наразі встановлено досудовим розслідуванням, за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь спланованим й заздалегідь підшуканими знаряддями злочину.

Також відповідно до ст. 178 КПК України, колегією суддів враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 є особою молодого віку, безробітний, одружений, із малолітньою дитиною.

Слід зауважити також, що підозрюваний є мешканцем іншої адміністративно-територіальної одиниці, де, вочевидь, має налагоджені соціальні зв`язки.

Враховуючи наведене і тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, у межах даного кримінального провадження тільки розпочато досудове розслідування, проведено не всі необхідні слідчі дії, тож можливо вважати наявним з боку підозрюваного ризику вчинити незаконний вплив на свідків або потерпілих у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також й інші доводи, є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище.
У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги адвоката щодо обставин вчинення злочину, правильності кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 в цілому, або ж за конкретними епізодами злочинного діяння, а також, зокрема, те, що у діях ОСОБА_8 не убачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, - на даній стадії провадження не можуть підлягати оцінюванню.

Оцінка правильності кваліфікації дій підозрюваного, дослідження доказів та їх оцінювання у сукупності, - відбуватиметься на стадії судового розгляду провадження.

Що стосується визначення розміру майнової шкоди, - слід зазначити, що натепер триває досудове розслідування, в ході якого буде встановлено остаточний розмір спричиненої кримінальним правопорушенням майнової шкоди; також, в ході досудового розслідування, за наявності до того процесуальних підстав, органом досудового розслідування може бути змінена й кваліфікація дій підозрюваного.

Натепер, на даній стадії провадження, колегією суддів вирішується питання про доцільність та необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу стосовно підозрюваного. Процесуального ж права надавати оцінку іншим обставинам або втручатися в досудове розслідування шляхом надання вказівок органу досудового розслідування щодо кваліфікації дій підозрюваного, колегія суддів позбавлена.

Відносно доводів адвоката з приводу того, що обрана слідчим суддею сума застави для підозрюваного, - є необґрунтованою, незаконною, невиправдано великою, адже в законі вказано, що застава щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати, зауважується на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: п. 3) - щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя дотримався, в ухвалі належно мотивовано рішення щодо визначеного розміру застави, зокрема, як те убачається безпосередньо із оскаржуваної ухвали слідчого судді, - слідчим суддею враховані у сукупності дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, кількість і тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється; з урахуванням вказаних обставин визначено розмір застави, яка здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

Що до тверджень сторони захисту на незаконні дії органу досудового розслідування стосовно підозрюваного ухвалою слідчого судді від 30 березня 2018 року з цього приводу постановлено: прокурору Кіровоградської області провести дослідження обставин, повідомлених ОСОБА_8 , щодо можливих незаконних заходів впливу відносно підозрюваного з боку працівників поліції.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, і її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2018 року, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 10 години 00 хвилин 28 березня 2018 року до 10 години 00 хвилин 26 травня 2018 року, із визначенням застави у розмірі 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 762 000 гривень залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4