Справа № 357/3070/17
1-кп/357/293/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

неповнолітньої потерпілої- ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому провадженні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001030 від 24.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тетіїв, Київської області, громадянки України, освіта середня, одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_7 скоїла умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Злочин було вчинено за слідуючих обставин:

23.02.2017 року близько 20 години обвинувачена ОСОБА_7 знаходячись в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, які склалися з потерпілою неповнолітньою ОСОБА_4 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних суспільно небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно нанесла потерпілій удар скляною пляшкою з під пива по голові, чим спричинила їй тим самим тілесні ушкодження у вигляді рани на голові, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінуємого їй злочину визнала себе повністю та показала, що вона дійсно 23.02.2017 року близько 20 години повертаючись додому по місцю свого проживання зайшла в під`їзд АДРЕСА_3 де також перебувала потерпіла, яка на її думку вела себе нечемно, шуміла , про що вона зробила їй зауваження, на що потерпіла відштовхнула її від себе. Образившись на такі дії потерпілої вона дійсно умисно нанесла потерпілій удар скляною пляшкою з під пива по голові, чим спричинила їй тілесні ушкодження . Цивільний позов вона не визнає, так як у неї не має таких коштів та вважає, що потерпілій не надано її діями значних моральних травм.

Визнаючи себе винною повністю в скоєнні злочину обвинувачена ОСОБА_7 просить суд суворо її не карати та не досліджувати докази стосовно тих обставин, які ні ким не оспорюються в силу ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки вказаної відмови обвинуваченій роз`яснені. Учасники судового провадження не заперечують проти цього.

Враховуючи вище вказані обставини, думку учасників судового провадження, суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ні ким не оспорюються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.125 ч.2 КК України, оскільки вона скоїла умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_4 .

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудної, обставини, що пом`якшують та обтяжують злочин.

Обвинувачена ОСОБА_7 розкаялася у скоєному злочинові, активно сприяла розкриттю злочину - ці обставини суд враховує як пом`якшуючі.

Обтяжуючих обставин по справі суд не встановив.

Крім цього, суд враховує характеристику на обвинувачену по місцю її проживання, перебування на її утриманні малолітньої дитини та особисте ставлення до скоєного злочину.

При наявності цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, яка не являє собою великої суспільної небезпеки, її ролі при скоєнні злочину, суд вважає за можливе призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі, у виді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 заявила суду клопотання про звільнення її від призначеного судом покарання на підставі "Закону про амністію у 2016 році", проти чого не заперечують інші учасники судового провадження.

Відповідно до п.в),ч.1,ст.1 "Закону про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності даним Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років. Враховуючи вище наведені обставини, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 вище вказаний Закон, оскільки вона має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої задовільнити частково, та стягнути з ОСОБА_7 на користь неповнолітньої ОСОБА_4 3 тисячі гривень моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до вступу вироку в силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись статтями 369-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст.125 КК України у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі п.в),ч.1,ст.1 "Закону про амністію у 2016 році".

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовільнити частково, стягнути з ОСОБА_7 на користь неповнолітньої ОСОБА_4 3 тисячі гривень моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з дня проголошення вироку.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,