АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1402/17 Справа № 201/6954 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001678 від 09 травня 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 294 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без призначення можливості внесення застави відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 02 січня 2017 року в період часу з 22-00 години до 07-00 години з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що матеріалами справи підтверджено наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, однак слідчий суддя не знаходить жодних обставин для обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б свідчили, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення чи перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, а отже дані обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В той же час, слідчий суддя, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має тісні соціальні зв`язки та на утриманні малолітню дитину, прийшов до висновку, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування даного кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_6 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, під час досудового розслідування встановлено та матеріалами кримінального провадження підтверджено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати, спотворити чи знищити речі/документи, що мають значення у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того підозрюваного оголошено у розшук з 16.05.2017 року та 03.11.2017 року був затриманий у приміщенні СУ прокуратури. Підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 294 КК України, який є тяжким. Крім того, він, маючи зв`язки та фактичні можливості, самостійно або через інших осіб може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення злочину. Вважає, що вказані ризиків підтримано та доведено прокурором в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні не підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ст. 293 КК України направлений на розгляд до суду першої інстанції. Також пояснив, що під час досудового розслідування встановлено, що 09 травня 2017 року підозрюваний насильницьких дій відносно осіб не вчиняв, тому змінено кваліфікацію на ч. 2 ст. 28 ст. 293 КК України, а саме організація та активна участь у групових діях, що призвели до грубого порушення громадського порядку, вчинені за попередньою змовою групою осіб. З урахуванням того, що в даному кримінальному провадженні були проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії, строк досудового розслідування закінчився 23 листопада 2017 року та обвинуваченому ОСОБА_7 вручено обвинувальний акт, який направлений до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Наразі зменшилися обставини та підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак в подальшому має відбутися судовий розгляд даного кримінального провадження та наявний ризик щодо незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, але, на його думку, підстав для розгляду його апеляційної скарги немає, враховуючи вимоги п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України та тяжкість покарання за вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ст. 293 КК України, що у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
В судовому засіданні підозрюваний та захисник просили залишити апеляційну скаргу без розгляду у зв`язку з закінченням досудового розслідування в даному кримінальному провадженні та направленням обвинувального акту до суду, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно вимог ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Частиною четвертою статті 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи сторони обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Згідно наданих матеріалів, на час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено наявність доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, в межах, необхідних для застосування запобіжного заходу.
Так, розглядаючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про часткову обґрунтованість даного клопотання, оскільки стороною обвинувачення не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризикам.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та підтверджується наданими доказами.

Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, а ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існує, а саме підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Разом з тим, зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та наявних матеріалах справи.

При цьому колегія суддів враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, відсутність судимостей, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, наявність міцних соціальних зв`язків, у тому числі малолітньої дитини на утриманні підозрюваного, вік та стан його здоров`я, наявність місця реєстрації та проживання, у зв`язку з чим приходить до висновку про обґрунтованість висновків слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно пояснень сторін та копії обвинувального акта, наданих в судовому засіданні апеляційного суду, по даному кримінальному провадженню було змінено кваліфікацію з ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 294 КК України на ч. 2 ст. 28 ст. 293 КК України, досудове розслідування закінчено 23 листопада 2017 року, а обвинувальний акт направлений на розгляд до суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала втратила законну силу в порядку ст. 203 КПК України.
Згідно абзацу восьмого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Також, як зазначив Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 5 Рішення, вказаного вище, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (ч. 4 ст. 176 Кодексу).
Враховуючи вищевикладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді на час її постановлення не вбачається, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 181, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4