Ухвала
Іменем України

31 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 395/90/16-к

Провадження № 51-69ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-правових чи адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді 5 місяців арешту.
Додаткове покарання у виді обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-правових чи адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік, виконувати самостійно.
Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2017 року вирок суду першої інстанції в частині призначення основного покарання змінено. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 368 КК України у виді позбавлення волію на строк 2 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 у строк призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями прокурор подав до касаційного суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати вироки місцевого та апеляційного судів та призначити новий розгляд у суді першої інстанції
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 січня 2018 року касаційну скаргу прокурора через її невідповідність вимогам ст. 427 КПКУкраїни, було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також прокурору було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку прокурором на усунення недоліків подано повторну касаційну скаргу.
Проте, як видно зі змісту поданої касаційної скарги, прокурор знову не дотримався вимог ст. 427 КПКУкраїни, недоліків, вказаних в ухвалі від 04 січня 2018 року не усунув.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, що подає скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, і які, на її думку, були допущенні судом при винесенні судового рішення, і навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції прокурором знову не наведено доводів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону допущених судами при ухваленні судових рішень, що викликає обов`язкове їх скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 94, 412, 413 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.

Також, касаційна скарга прокурора знову не містить обґрунтування неправильного застосування місцевим й апеляційним судами закону України про кримінальну відповідальність, на які він посилається.Доводи прокурора щодо незаконності оскаржуваних судових рішень в частині неправильної перекваліфікації дій засудженого з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 368 цього Кодексу є поверховими та в повній мірі не розкривають його позиції щодо наявності в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як «вимагання неправомірної вигоди» .

Крім того, у повторно поданій стороною обвинувачення скарзі, оскаржуючи постановлені відносно ОСОБА_4 рішення районного та апеляційного судів, наведено доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження, оцінки доказів, яким, на його думку, неправильно дано оцінку судами, що не узгоджується з положеннями статей 433, 438 КПК України, оскільки не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Слід зазначити, й про те, що наведені у повторній касаційній скарзі доводи фактично є аналогічні доводам касаційної скарги, яку залишено без руху.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПКУкраїни, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що прокурор не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд,
постановив:
Повернути касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2016 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 , разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3