Справа № 216/6602/17
Провадження № 1-кс/216/3850/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
20.12.2017 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003933 від 09.12.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2017 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, передбачених ст. ст. 146 ч. 2, 121 ч. 2 КК України у кримінальному провадженні №0000504 від 02.03.2016, яке перебуває на розгляді у Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи на території Покровського району м. Кривого Рогу.

Так, 09.12.2016 року у нічний час доби, ОСОБА_4 , знаходився в приміщенні кафе «Малина», розташованого по вул. Булди, 4-А в Покровському районі м. Кривого Рогу, де розпивав алкогольні напої.

В цей же час у приміщенні зазначеного кафе перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відпочивав та розпивав алкогольні напої.

09.12.2016 року приблизно об 04:40 годині, ОСОБА_4 вийшов з приміщення кафе «Малина», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на територію зазначеного закладу, куди через деякий час вийшов ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 перебуваючи на території вищевказаного кафе, звернувшись до зазначених осіб, безпричинно образливо висловився на адресу присутніх, на що ОСОБА_7 відповів йому зауваженням. Відразу ж після цього, у ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7

09.12.2016 року приблизно об 04:45 годині, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території кафе «Малина», розташованого за адресою: вул. Булди, 4-А в Покровському районі м. Кривого Рогу, на ґрунті особистих неприязних відносин підійшов до ОСОБА_7 , та умисно завдав одного удару кулаком правої руки в ділянку обличчя ліворуч. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_7 не встояв на ногах і, похилившись назад, спиною оперся о стіну вказаної будівлі.

ОСОБА_4 , діючи на досягнення свого умислу, взяв у праву руку невстановлений слідством плескатий колюче-ріжучий предмет, візуально схожий на ніж, який носив при собі, та продовжуючи свої умисні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи поряд із потерпілим ОСОБА_7 , умисно наніс ним, один за одним, п`ять ударів в ділянку спини, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 2374 від 29.12.2016 тілесні ушкодження у вигляді:

-різаної шкіряної рани обличчя, яка за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки;

-4 непроникаючих сліпих колото-різаних поранень грудної клітини і правої поперекової області, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я;

-проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, що викликало відкритий пневмоторакс праворуч, яке за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Відразу ж після цього ОСОБА_4 , досягнувши своєї злочинної мети, направленої на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, а потерпілого ОСОБА_7 , який внаслідок отриманих ножових поранень впав на землю, бригадою швидкої медичної допомоги, що прибула на місце злочину за викликом громадян, госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР».

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не працює, освіта середня, в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 121 ч. 2 КК України у кримінальному провадженні №0000504 від 02.03.2016, яке перебуває на розгляді у Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

18.12.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

1)Протоколом огляду місця події від 09.12.2016 року;

2)Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , від 23.12.2016;

3)Показаннями свідка ОСОБА_9 , від 26.12.2016;

4)Показаннями свідка ОСОБА_8 , від 26.12.2016;

5)Показаннями свідка ОСОБА_10 , від 05.01.2017;

6)Проведеним слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_7 , від 12.01.2017;

7)Проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_9 , від 12.01.2017;

8)Проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_8 , від 12.01.2017;

9)Проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_10 , від 19.01.2017;

10)Висновком судово-медичної експертизи №2374, від 29.12.2016;

11)Висновком судово-медичної експертизи №2113, від 15.12.2017;

12)Одночасним допитом потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_8 ;

13)Пред`явленням особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , від 29.11.2017;

14)Показаннями свідка ОСОБА_11 , від 29.11.2016.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 KHK України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 є:

1)запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а саме, зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існує реальна загроза того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 одразу після вчиненого злочину втік з місця події, що свідчить про його намір уникнути кримінальної відповідальності за свій вчинок. Крім того встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 121 ч. 2 КК України у кримінальному провадженні №0000504 від 02.03.2016, яке перебуває на розгляді у Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу. Під час проведення досудового розслідування за матеріалами даного кримінального провадження, ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання, у зв`язку з чим в період з 23.06.2016 по 08.07.2017 останній перебував у Державному розшуку. В період перебування у Державному розшуку ОСОБА_12 знову вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу органами досудового розслідування не встановлено місце знаходження знаряддя вчинення злочину, а саме ножу, яким потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Крім того органами досудового розслідування не встановлено місце знаходження верхнього одягу підозрюваного ОСОБА_4 , в якому він був одягнений під час спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. На даному одягу могли зберегтись біологічні сліди, зокрема такі як кров і слина потерпілого ОСОБА_7 . З метою проведення подальших судових експертиз вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, тому існує обґрунтований ризик, що перебування підозрюваного ОСОБА_4 на волі може перешкодити органам досудового розслідування встановити місцезнаходження важливих речових доказів;

3)незаконно впливати на свідка або потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він проживає поряд з особами, які викривають його у вчиненні кримінального правопорушення, окрім того, на теперішній час у кримінальному провадженні не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участю всіх свідків та потерпілого;

4)вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, в період перебування ним у Державному розшуку за підозрою у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ст.ст. 146 ч. 2, 121 ч. 2 КК України, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став і певних висновків не зробив та може продовжити скоювати інші злочини.

Відповідно до положень и. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років. За злочин, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 кримінальним законом передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, тому сторона обвинувачення дійшла висновку, про необхідність клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання й просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, враховуючи обставини справи та особу підозрюваного.

При цьому підозрюваний пояснив, що незаконних методів досудового розслідування щодо нього не застосовувалось.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає. Однак підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується такими доказами: протоколом огляду місця події від 09.12.2016 року; показаннями потерпілого ОСОБА_7 , від 23.12.2016; показаннями свідка ОСОБА_9 , від 26.12.2016; показаннями свідка ОСОБА_8 , від 26.12.2016; показаннями свідка ОСОБА_10 , від 05.01.2017; проведеним слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_7 , від 12.01.2017; проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_9 , від 12.01.2017; проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_8 , від 12.01.2017; проведеним слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_10 , від 19.01.2017; висновком судово-медичної експертизи №2374, від 29.12.2016; висновком судово-медичної експертизи №2113, від 15.12.2017; одночасним допитом потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_8 ; пред`явленням особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , від 29.11.2017; показаннями свідка ОСОБА_11 , від 29.11.2016.

Слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 може і надалі може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора, суду.

Про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_4 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, на теперішній час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 121 ч. 2 КК України у кримінальному провадженні №0000504 від 02.03.2016, яке перебуває на розгляді у Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи на території Покровського району м. Кривого Рогу. Крім того, в Покровському ВП КВП також проводиться досудове розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , ступінь тяжкості яких встановлюється.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 з 23.06.2016 року по 08.07.2017 року вже перебував у Державному розшуку та в період перебування у Державному розшуку останній знову вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи.

Крім того, слідчий суддя відмічає, що підозрюваний ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, займається спортом, однак не має постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем реєстрації не мешкає протягом десяти років, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може безперешкодно змінити місце свого теперішнього мешкання, що у подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження та вплинути на розумність строків досудового розслідування й судового розгляду. Так як досудове слідство триває, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків, що підтверджується заявами потерпілих та свідків, щодо погроз з боку підозрюваного на їх адресу.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, не працює, тобто у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що може спонукати його продовжити злочинну діяльність у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, а також характер вчинених злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків.
Суд вважає за необхідне скористатись правом не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства (п.1 ч.4 ст.183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 193-196, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто до 13.45 год. 15.02.2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1
Копію зазначеної ухвали мені ________________________________________________

_________________________________________________ (повне прізвище ім`я, по-батькові)

вручено ____ __________ 201__ року о ____ годині ____ хвилин.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний __________________ (підпис)