Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5667/17
Провадження № 1-кп/490/155/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бобринець Кіровоградської області, є українцем, громадянином України, здобув вищу освіту, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Приблизно о 00:00 годині в ніч з 23 на 24 лютого 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в районі будинку № 102 по вулиці Чкалова у місті Миколаєві, діючи умисно та явно порушуючи громадський порядок, виражаючи цим явну неповагу до суспільства, почав бешкетувати, висловлюючись під час цього нецензурною лайкою та наносячи удари руками та ногами по припаркованому во дворі вказаного будинку автомобілю "Нісан Мурано" (державний номер НОМЕР_1 ), що належав ОСОБА_7 /надалі - автомобілю/.
Почувши колотнечу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли на балкон квартири АДРЕСА_2 та почали вимагати припинення дій відносно автомобіля, але ОСОБА_4 у відповідь голосно нецензурно облаяв їх.
Тоді ОСОБА_8 спустився у двір будинку та продовжив вимагати припинення протиправних дій, але ОСОБА_4 продовжив бешкет.
З метою припинення дій обвинуваченого приблизно о 00:50 ОСОБА_8 повалив його на землю, після чого хуліганські дії ОСОБА_4 припинив.
Внаслідок дій обвинуваченого автомобіль був пошкоджений.
Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України - як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за встановлених судом обставин визнав.

Він зазначав, що дійсно в вечорі 23 лютого 2017 року вжив алкогольні напої, внаслідок чого прийшов у стан, коли не міг адекватно сприймати навколишні події.

Він пам`ятає, що, коли йшов до дому, дійсно в одному з дворів побачив автомобіль та почав його бити, причини цього пояснити не може.

Він підтверджує, що внаслідок його дій автомобіль мав ушкодження, які саме, він не пам`ятає.

Більш докладно події тої ночі не пам`ятає, у содіяному кається.

Враховуючи, що наведені покази повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

За такого суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим.
Органи досудового розслідування та державне обвинувачення стверджували, що внаслідок дій обвинуваченого автомобілю:
"були спричинені механічні ушкодження даху, капоту, переднього лівого крила, переднього та заднього бамперів, стійки вітрового скла з правої сторони, задньої правої та передньої правої дверей у вигляді вм`ятин та подряпин, відірване праве дзеркало заднього огляду, розбите ліве дзеркало заднього огляду, розбита задня ліва фара, решітка радіатору та дефлектор капоту"
Як далі зазначено автором обвинувального акту:
"В результаті вище вказаних дій ОСОБА_4 своїми протиправними діями заподіяв ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 81.063,26 гривень"
Але ці посилання органів досудового розслідування та державного обвинувачення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.
Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 91 Кримінального Процесуального Кодексу України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню. При цьому відповідно до статей 17, 84-86 цього Кодексу ці обставини мають бути доведеними поза розумним сумнівом належними, допустимими та достовірними доказами.
В цьому ж випадку належні та допустимі докази на підтвердження цих посилань в матеріалах справи відсутні.
1. Так, на підтвердження переліку та характеру ушкоджень автомобіля ані органи досудового розслідування, ані потерпілим жодного доказу, окрім, власне, посилань представника потерпілого, суду не надано.
Суд же відповідно до статті 23 Кримінального Процесуального Кодексу України досліджує докази лише безпосередньо, при цьому - відповідно до статті 22 цього Кодексу - лише ті докази, які суду були надані сторонами.

В той же час, обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження, не оспорюючи тієї обставини, що дійсно пошкодив автомобіль, висловлював сумніви із приводу відповідності переліку вказаних в обвинувальному акті ушкоджень дійсним обставинам.
За такого посилання в обвинувальному акті щодо обсягу та характеру ушкоджень автомобіля не є доведеними належними та допустимими доказами.

2. Що ж стосується вказаного в обвинувальному акті розміру матеріальних збитків, то відповідно до пункту 6 частини 2 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України для його визначення органи досудового розслідування та державного обвинувачення зобов`язані звернутись до експерта для проведення експертизи.
Оскільки ж в цьому випадку експертиза з метою визначення розміру матеріальних збитків не проводилась, такий розмір також не є доведеним за допомогою належних та допустимих доказів.

З у рахуванням наведеного обставини, що стосуються переліку та характеру ушкоджень автомобіля, а також розміру матеріальної шкоди з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

3. При цьому суд відзначає, що в цьому випадку таке виключення не тягне за собою зміну пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення або кваліфікації його дії.
Так, у своїй Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 Верховний суд України зазначає, що обвинувачення складається з трьох складових - фабули обвинувачення /тобто - виклад фактичних обставин вчиненого злочину/ яка є фактичною моделлю вчиненого злочину, а також - юридичного формулювання: формули /тобто - правової кваліфікації/ та формулювання обвинувачення /тобто - формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України/, яке є правовою моделлю злочину, вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. При цьому наведені в обвинуваченні фактичні дані в своїй сукупності мають вичерпно визначати кожен з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, має надати можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Наведене доводить, що зміною обвинувачення є такі зміни його фабули (тобто - фактичної моделі), що призводять до зміни елементів складу кримінального правопорушення, що, в свою чергу, тягне зміну у формулюванні вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, а за такого - його правової кваліфікації.
В цьому ж випадку склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України, утворюють такі елементи:
-об`єкт злочинних посягань - громадський порядок, тобто - комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людини у різних сферах суспільно-корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті

-об`єктивну сторону:
¦діяння, що відрізняється (в цьому випадку) особливою зухвалістю, під якою розуміються грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, зокрема, знищенням чи пошкодженням майна, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла /абзац 1 пункту 5 Постанови № 3 Пленуму від 28 червня 1991 року Верховного Суду України "Про судову практику у справах про хуліганство"

-суб`єктивну сторону
¦вчинення злочину навмисно;

¦вчинення злочину з прямим умислом;

¦вчинення злочину з мотивів явної неповаги до суспільства /з хуліганських мотивів/

-суб`єкт злочину - обвинувачений.

Що ж стосується характеру та розміру збитків, завданих пошкодженням майна (відомості про що, власно, виключаються цим вироком з пред`явленого обвинувачення), то вони не утворюють жоден з елементів складу цього злочину та на кваліфікацію дій винного не впливають.
Фактичні обставини ж, що характеризують перелічені вище елементи складу злочину, що встановлюються цим вироком, не відрізняються від тих, що були встановлені під час досудового розслідування та є викладеними у направленому до суду обвинувальному акті.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, сприяння у розкритті злочину та розгляді кримінального провадження, а також - на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України - його першу судимість.
Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки саме перебування обвинуваченого у такому стані й зумовило вчинення ним злочину.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 1 статті 289 цього Кодексу, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

1. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинений ним злочин є злочином невеликої тяжкості.

2. Вивченням даних про особу винного встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно - з сусідами підтримує добрі відносини, у вжитті алкогольних напоїв та наркотичних засобів помічений не був.

Суд враховує також, що на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері він не перебуває.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити мінімальне з передбачених частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України покарань.

Вирішення цивільного позову.
Потерпілим ОСОБА_8 під час судового розгляду кримінального провадження був заявлений цивільний позов про відшкодування завданих йому матеріальної шкоди у загальному розмірі 81.063,26 грн. та моральної шкоди у розмірі 5.000 грн.

1. У судове засідання 12 лютого 2018 року представник потерпілого надіслав заяву, у якій просив залишити цей позов без розгляду.

Кримінальним Процесуальним Кодексом України порядок дій суду у такому випадку не є врегульованим, через що суд на підставі частини 5 статті 128 цього Кодексу керується нормами Цивільного Процесуального Кодексу України.

Відповідно до статті 257 ЦПК України /в редакції, що є чинною з 15 грудня 2017 року та підлягає застосуванню під час розгляду цієї справи/ за таких обставин суд має прийняти рішення по суті заявлених позовних вимог.
2. Вирішуючи заявлені вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд доходе такого.

Підставами для задоволення цих позовних вимог, зокрема, в частині визначення розміру відшкодування шкоди, потерпілий вказує самі лише матеріали кримінального провадження.
В той же час, як доведено вище, матеріали справи надають змогу лише прийти до висновку про те, що обвинувачений пошкодив автомобіль, але не надають змоги визначити розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню.
Належних та допустимих доказів же щодо розміру такої шкоди, яким в межах кримінального провадження може бути лише відповідний висновок експертизи, - матеріали справи не містять, ані прокурором, ані самим потерпілим суду вони не надані.
Враховуючи зазначене, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_8 , заявлені з наведених підстав, тобто - з обґрунтуванням своїх вимог лише матеріалами цього кримінального провадження, не можуть бути задоволені.
3. Вирішуючи заявлені вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд доходе такого.
Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України під час вирішення цих вимог суд має оцінити характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, наявність/відсутність погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Оцінюючи ці обставини, суд враховує, що, як стверджує потерпілий, заподіяна йому моральна шкода полягає у душевних страждання: "у зв`язку з ушкодженням його автомобіля, на якому [він] не міг (після його ушкодження) на ньому пересуватися. Таким чином, у [нього] був порушений [його] уклад життя, призупинені життєві зв`язки через неможливість вільного користування автомобілем, пересуватися на ньому та неможливість продовжувати повноцінне активне громадське життя, були порушені стосунки зі знайомими і близькими [йому] людьми, також [його] душевне страждання було посилене тим, що ОСОБА_4 відмовив [йому] компенсувати завдану шкоду". Отже, наявність моральної шкоди та її розмір потерпілий пов`язує із характером ушкоджень автомобіля та ступенем їх впливу на можливість подальшої експлуатації автомобіля, а також відмовою обвинуваченого відшкодувати матеріальну шкоду.
В той же час, як доведено вище, докази наявності підстав для відшкодування матеріальної шкоди наразі є відсутніми; до того ж, матеріали справи не містять доказів щодо кількості та характеру ушкоджень автомобіля та їх впливу на можливість його експлуатації.
За такого матеріали справи не містять відомостей й про наявність/відсутність погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації.

Враховуючи наведене, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_8 , заявлені з наведених підстав, тобто - з обґрунтуванням своїх вимог станом автомобіля після вчинення правопорушення, встановленим на підставі самих лише матеріалів кримінального провадження, не можуть бути задоволені.

Отже, у задоволенні пред`явленого позову суд наразі має відмовити.
Однак ОСОБА_8 не позбавлений права на звернення до суду стосовно цього ж предмету, але з інших підстав, тобто - в разі обґрунтування розміру шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля, та ступеню впливу заподіяних ушкоджень на можливість експлуатації автомобіля, в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 /п`ятисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 8.500 грн.).

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

12.02.2018