Справа № 461/5950/17
Провадження № 1-кс/461/5908/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2017 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , детектива ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в :
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність детектива, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, покликаючись на те, що під час проведення обшуку квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_8 було вилучено майно. Вважає, що вказане вище майно вилучено неправомірно та підлягає поверненню ОСОБА_3 , оскільки воно не має жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні, не є фіксацією відомостей про обставини, викладені у фабулі кримінального правопорушення. Стверджує, що у клопотанні заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 про проведення обшуку, не було долучено належних відомостей про причетність ОСОБА_3 до кримінального правопорушення, а речі та документи, які прокурор планував вилучити у ході обшуку описані занадто узагальнено, що на думку адвоката, мало б позбавити суд можливості зробити висновок про те, чи мають вказані речі та документи відношення до кримінального провадження та бути доказами у ньому. Слідчим суддею було надано дозвіл на обшук та вилучення не задекларованого майна, однак, ані майно, ані грошові кошти, які були вилучені, не відносяться до такого. ОСОБА_3 було задекларовано усі наявні грошові кошти, які йому належать, з яких 30 000 доларів США було передано останньому на зберігання ОСОБА_10 , що підтверджується розпискою про передачу на зберігання. На його думку, в ухвалах слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2017 року не вказано прямого дозволу на вилучення речей та документів зазначених у скарзі, а відтак це майно є тимчасово вилученим. Поряд з тим, під час проведення обшуку, до участі у слідчій дії не було допущено захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 . У зв`язку із цим просить суд зобов`язати старшого детектива Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_11 негайно повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно згідно переліку (а.с.6-9).
У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисники-адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали подану скаргу з мотивів наведених у ній. Стверджують, що в органу досудового розслідування відсутні правові підстави для утримання тимчасово вилученого майна яке належить ОСОБА_3 .
Заслухавши пояснення детектива ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та його захисників, дослідивши скаргу з доданими до неї документами, приходжу до наступного висновку.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частинами 1, 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
При вирішення вказаної скарги, суд бере до уваги правову позицію викладену в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», зокрема п.1.2 відповідно до якого, слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.
Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як встановлено у судовому засіданні, майно, яке було вилучено у ОСОБА_3 під час обшуку, включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалах слідчого судді від 07.08.2017 року, а відтак вилучення майна, відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК ознакам, тому такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК.
З огляду на вказане вище, покликання ОСОБА_3 та його захисників на те, що вилучені в ході обшуку речі та документи є тимчасово вилученим майном, не відповідає фактичним обставинам справи.
Крім того, у судовому засіданні детективом ОСОБА_6 доведено те, що у вилучених під час обшуку речах та документах містяться відомості, які мають значення для даного кримінального провадження, про що свідчать протоколи оглядів та постанова старшого детектива Національного бюро Другого слідчого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 від 09.08.2017 року про визнання речовими доказами (документами) та доручення їх до матеріалів кримінального провадження. А відтак, доведено, що повернення вилученого під час обшуку майна, речей та документів може спричинити шкоду повноті та ефективності досудового розслідування, оскільки окрім того, вказані речі та документи необхідні для проведення ряду експертиз та інших слідчих дій.
Вказана вище ухвала суду не скасована, а відтак відсутні правові підстави для повернення вилучених у ОСОБА_3 грошових коштів.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1