Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/961/17
Номер провадження 1-кп/540/174/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка кримінальне провадження № 0000285 від 25.10.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, не депутата, не одруженого, не інваліда, не військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого ,-

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

згідно з обвинувальним актом від 27.10.2017 року, 25.04.2017 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в смт Машівка, Машівського району Полтавської області, вул. Незалежності 199-б, , поблизу продуктового магазину «СВ», помітив автомобіль ВАЗ 2101 ДНЗ НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , у якому знаходився мобільний телефон «Леново А 516» з ІМЕІ: НОМЕР_3 , у якому знаходилась сім-картка МТС з мобільним номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , та в цей час у нього виник прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме, мобільного телефону «Леново А 516» з сім-карткою МТС.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, таємно, шляхом вільного доступу, підійшов з правої сторони до автомобіля та через відчинене вікно передніх пасажирських дверцят за допомогою рук дістав мобільний телефон, який знаходився на панелі автомобіля, сховав його до правої кишені штанів, після чого пішов з місця події в напрямку вул. Першотравневої смт Машівка Машівського району Полтавської області, чим здійснив крадіжку із вказаного автомобіля мобільного телефону «Леново А 516», вартістю 1048 грн., сім-картки оператора МТС 36 грн.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.10.2017 року приблизно о 14:20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , поблизу господарства ОСОБА_6 помітив велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_6 та в цей час у ОСОБА_4 виник прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме, вказаного велосипеду.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливою метою, таємно, шляхом вільного доступу, підійшов до паркану господарства, де знаходився велосипед марки «Україна», сів на нього та поїхав в напрямку свого дому в АДРЕСА_1 , чим здійснив крадіжку указаного велосипеду, вартістю 1106 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

За таких обставин, дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за :

- ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

27.10.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , укладена угода про примирення.

Згідно з угодою, в зв`язку з тим, що викрадене майно було повернуто потерпілим, то на обвинуваченого обов`язок відшкодування матеріальних збитків не покладається.

Відсутність претензій з боку потерпілих обґрунтовується також фактом визнання обвинуваченим власної вини у скоєному кримінальному правопорушенні та його щирим каяттям.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого визначено: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання не вбачається.

За таких обставин, у відповідності до ст. 65 КК України, сторони узгодили йому покарання за ч. 1, 2 ст. 185, ст. 70 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений визнав винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, щиро кається та погоджується на призначення узгодженого покарання та затвердження угоди, ствердив відшкодування ним шкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином та завчасно, надали суду заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушень вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні даного злочину, а отже умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, передбачені ч.5 п.1 ст.474 КПК України, цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.1 ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1 КК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Потерпілі цілком розуміють наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.2 ст. 473 КПК України, про що вони ствердили в угоді про примирення

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони примирилися, про що обвинувачений ствердив в судовому засіданні, потерпілі в угоді.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Питання визначення тривалості іспитового строку та обов`язків передбачених ст. 76 КК України є виключною компетенцією суду та вирішується ним самостійно, а тому враховуючи обставини справи, з огляду на тяжкість вчинених злочинів та їх суспільну небезпеку, суд уважає за необхідне встановити ОСОБА_4 тривалість іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання, оскільки вважає, що саме такі обов`язки забезпечать належну його поведінку.

У відповідності з вимогами ст.100 КПК України речові докази мобільний телефон «Леново А 516» з сім-карткою МТС, що переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , та велосипед марки «Україна», що переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , слід залишити останнім, як власникам.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

у х в а л и в:

угоду про примирення від 27.10.2017 року по кримінальному провадженню № 0000285 від 25.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Згідно вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України в період іспитового строку:

1) періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази: мобільний телефон «Леново А 516» з сім-карткою МТС, залишити власнику ОСОБА_5 , велосипед марки «Україна», залишити власнику - ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1