АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/716/17 Справа № 202/1199/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено:

- за ч. 2 ст. 187 КК України до7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточне покарання визначено за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, та остаточно ОСОБА_12 до відбування призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпро, громадянина України, не працюючого, студента 4-го курсу ДРПБК м. Дніпро, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточне покарання визначено за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, та остаточно ОСОБА_13 до відбування призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_14 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпро, громадянку України, маючу на утриманні малолітню дитину, зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_3 , -
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна.
Як вбачається з вироку, в невстановлений слідством час ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 з корисливих мотивів, вступили у злочинну змову з метою незаконного заволодіння майном, шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Для вчинення розбійного нападу ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 з метою демонстрації реальності своїх злочинних намірів вирішили використати пістолети, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілих насильства небезпечного для їх життя та здоров`я та масок типу «балаклава».
Приблизно о 21:40 годин 28.09.2015 року, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, узгоджено, за попередньою змовою групою осіб здійснили напад на приміщення продуктового магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_15 .
При цьому ОСОБА_12 , тримаючи у руках зброю, а саме металевий предмет, ззовні схожий на бойовий пістолет, направив його у бік потерпілої ОСОБА_16 , наказавши віддати грошові кошти, яка сприймаючи реально погрозу пістолетом, як загрозу її життю та здоров`ю, не стала чинити опору і підкорилася вимогам нападника.
В цей час ОСОБА_13 , тримаючи металевий предмет, ззовні схожий на бойовий пістолет, наніс потерпілому ОСОБА_17 не менше 2 ударів цим предметом в область голови, не менше 3 ударів кулаком в область обличчя та не менше 2 ударів ногою в область голови. За своїм характером виявлені у ОСОБА_17 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Після чого ОСОБА_13 заволодів його грошовими коштами у сумі 47 гривень.
Далі ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 діючи узгоджено, стали обшукувати приміщення магазину, розташованого за вище вказаною адресою, з метою виявлення та заволодіння матеріальними цінностями, в результаті якого виявили та заволоділи наступним чужим майном:
потерпілої ОСОБА_16 на загальну суму 1655 гривень; потерпілої ОСОБА_15 на загальну суму 355,38 грн.; потерпілого ОСОБА_17 , - грошовими коштами у сумі 47 гривень.
Всього нападники заволоділи майном на суму 2057,38 гривень.
Крім того 28.09.2015 року ОСОБА_13 у невстановлений слідством час, маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу і реалізуючи свої злочинні наміри, знаючи, що для носіння холодної зброї необхідний передбачений законом дозвіл і не маючи його, став носити при собі металевий кастет, виготовлений саморобним способом.
Приблизно о 23 год. 20 хв., 28.09.2015 року, у дворі будинку АДРЕСА_5 , працівниками міліції був проведений огляд речей ОСОБА_13 , в ході якого в лівій боковій кишені спортивної кофти, одягненої на останньому, виявлено та вилучено предмет з металу сірого кольору з чотирма отворами, який є холодною ударно-дробильною зброєю - кастетом, виготовленим саморобним способом.
Даний кастет відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Також в невстановлений слідством час ОСОБА_12 з корисливих мотивів, вступив у злочину змову з невстановленою слідством особою з метою незаконного заволодіння майном, шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Для вчинення розбійного нападу ОСОБА_12 та невстановлена слідством особа з метою демонстрації реальності своїх злочинних намірів вирішили використати пістолети, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілих насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я та масок типу «балаклава».
Приблизно о 23:50 годин 08.09.2015 року, ОСОБА_12 , разом з невстановленою слідством особою, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів здійснив напад на приміщення АЗС № 5, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Томська, 292, яка належить ТОВ «Адамант Ойл». Тримаючи у руках зброю, а саме металеві предмети, ззовні схожі на бойові пістолети, направили їх у бік потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , наказавши віддати грошові кошти. В цей час, потерпілі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , сприймаючи реально погрозу пістолетом, як загрозу їх життю та здоров`ю, не стали чинити опору, а навпаки прохали ОСОБА_12 та невстановлену слідством особу не стріляти в них.
Далі ОСОБА_12 разом з невстановленою слідством особою став обшукувати приміщення АЗС № 5 з метою виявлення та заволодіння матеріальними цінностями, в результаті якого виявив та заволодів наступним чужим майном:
-потерпілої ОСОБА_18 : шкіряною сумкою чорного кольору, 2 банківськими пластиковими картками «Приватбанк», на рахунках яких грошових коштів не було; мобільним телефоном «Alcatel» невстановленої вартості; грошовими коштами в сумі 870 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальних збитків на загальну суму 870 гривень;
-потерпілої ОСОБА_19 : мобільним телефоном «LG» моделі «Е510», вартістю 670 грн.; грошовими коштами в сумі 200 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_19 матеріальні збитки на загальну суму 970 гривень;
-майном ТОВ «Адамант Ойл»: грошовими коштами в сумі 1011,18 грн., цигарками на загальну суму 577,40 грн., а всього спричинили ТОВ «Адамант Ойл» матеріальні збитки на загальну суму 1796,98 грн.
Після цього ОСОБА_12 , разом з невстановленою слідством особою з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд чим спричинили збитки всього на суму 3636.98 гривень.
Крім того, в невстановлений слідством час, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та інші невстановлені слідством особи з корисливих мотивів, вступили у злочину змову з метою незаконного заволодіння майном, шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Для вчинення розбійного нападу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою демонстрації реальності своїх злочинних намірів вирішили використати пістолети, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілих насильства небезпечного для їх життя та здоров`я та масок типу «балаклава».
Потім приблизно о 00:00 годин 24.09.2015 року, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 та іншими невстановленими слідством особами, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, здійснили напад шляхом проникнення до квартири АДРЕСА_6 , за місцем мешкання гр. ОСОБА_20 . Тримаючи у руках зброю, а саме металеві предмети, ззовні схожі на бойові пістолети, направили їх у бік потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , наказавши віддати грошові кошти. В цей час, потерпілі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , сприймаючи реально погрозу пістолетом як загрозу їх життю та здоров`ю, не стали чинити опору, а навпаки прохали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не стріляти в них.
Далі ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 заволоділи майном:
- потерпілого ОСОБА_20 : грошовими коштами у сумі 2500 грн., мобільними телефонами та іншими речами на загальну сумму 6823,2 грн.,
- потерпілої ОСОБА_21 - грошовими коштами у сумі 37 грн..
В апеляційних скаргах та доповненнях до них:
- прокурор, не оспорюючи кваліфікацію скоєних правопорушень, просить змінити вирок суду першої інстанції та зазначити у вступній частині вироку суду першої інстанції анкетні відомості відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які враховуються при призначенні покарання, а саме: «місце навчання або працевлаштування, інвалідність, дані про непогашену і незняту судимість, чи маються на утриманні діти, сімейний стан, яку освіту здобуто. Також просить зазначити у резолютивній частині вироку щодо кожного обвинуваченого, відомості відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування строку попереднього ув`язнення.

- захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що вирок суду, на його думку, є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, оскільки в ході судового розгляду судом першої інстанції не встановлено всіх фактичних обставин вчинення злочину, не в повній мірі досліджено докази, не вивчено особистості підсудних та зроблені неправильні висновки щодо об`єктивних обставин, що мали місце та які досліджувались судом першої інстанції, що суттєво вплинуло на правову кваліфікацію дій ОСОБА_14 та на висновки про наявність або відсутність в її діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що не підтверджено факт наявності мотиву та умислу у ОСОБА_14 на вчинення будь-якого кримінального правопорушення, остільки згідно свідчень потерпілих, вони взагалі не бачили що б ОСОБА_14 , яка зайшла до крамниці 28.09.2015 р. взагалі пересувалась по приміщенню та вчиняла будь-які активні дії, спрямовані на вчинення злочинного нападу або заволодівала майном присутніх. Вважає, що судом не взято до уваги той факт, що свідчення інших обвинувачених, які знаходяться під вартою і погодження з ними своїх показів взагалі неможливе, вони, а також показами потерпілі та свідки, повністю підтверджують покази ОСОБА_14 щодо непричетності до інкримінованих дій. На його думку судом не надано оцінки і іншим обставинам, які виключають можливість зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_14 складу інкримінованого злочину. Крім того вважає, що судом безпідставно призначено їй занадто суворе покарання, не враховано дані про особу, те що вона знаходилась на момент винесення вироку у стані вагітності.

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суд, вказаних у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, вважає що вирок суду не підтверджений встановленими та дослідженими, об`єктивними та допустимими доказами. Посилається, що до показів свідків та потерпілих слід ставитися критично, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи, висновки судово дактилоскопічних експертиз базуються на недопустимих зразках для дослідження, а протоколи впізнання осіб не можуть визнатися судом, як об`єктивне джерело доказів, а протоколи огляду місця події складені з чисельними порушеннями. Зазначає, що прокурором не надано виписки із ЄРДР про внесення відповідних відомостей за фактом розбійного нападу на АЗС, тому на переконання адвоката не зважаючи на те, що обвинувачені частково визнали свою вину, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися лише на показах потерпілих та свідків, на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок змінити, апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без задоволення; думку захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачених, які просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог Закону доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Також гідно ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду, в якому вирішено обвинувачення по суті, повинен відповідати вимогам ст.370 КПК України і бути законним, тобто бути ухваленим згідно з нормами матеріального права і дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

В ході розгляду апеляційних скарг, в ході перевірки матеріалів даного провадження, колегією суддів встановлено, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового слідства, та інші порушення, не виконав вимоги ст.91 КПК України, що призвело до прийняття невірного рішення.

При вивченні матеріалів кримінального провадження та звукозаписів судових засідань, колегією суддів встановлено, що відповідні доводи апеляційних скарг захисників, щодо невідповідності висновків суду, та процесуальних порушень, - є слушними. Так, у вироку зазначено, що 28.09.2015 року, ОСОБА_17 бачив пістолет чорного кольору у ОСОБА_13 , в той час як в судовому засіданні він вказував, що бачив пістолет лише у одного нападника, але у ОСОБА_13 зброї він не бачив, хоча перебував з ним поруч, але дана обставина в суді ретельно не з`ясована. Суперечливими є також і покази свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 щодо обставин заволодіння майном, ролі нападників, конкретності їх дій. Зокрема, допитаний в суді свідок ОСОБА_22 пояснив, що бачив лише одного молодого хлопця, який здавав йому в ломбард телефон марки « Леново», а в відділку поліції йому повідомили, що ніби-то було 2 молодих чоловіка, які здавали телефон і в його присутності слідчим було складено протоколи. Але телефон вказаної марки не є предметом інкримінованого правопорушення. Вказані обставини потребували ретельного з`ясування.

Свідок ОСОБА_23 поясняв, що був присутнім під час особистого обшуку обвинувачених, однак раніше ніяких показів не надавав, та зауважив, що в протоколі допиту, який йому пред`явлено,рукописний текст та його підпис не відповідають дійсності. Також не було з`ясовано, за яких обставин та чому у Кордюка 5 разів відбирались відбитки пальців. І хоча у вироку суд певним чином надав оцінку висновку судово-дактилоскопічній експертизі від17.10.2015 року, але в судовому засіданні не було ретельно перевірено чи належним чином було виконано вимоги слідчим ч.5 ст241 КПК України щодо того, чи були складені реально протоколи освідування обвинувачених.

Ретельно не перевірено пояснення свідка ОСОБА_24 про те, що його спочатку слідчий ознайомив з фото обвинуваченого, а потім склав протокол впізнання.

Також не надано у вироку оцінки доводам адвоката ОСОБА_25 про те, що слідчим не були захисту відкриті всі докази, в тому числі і ті, на які суд послався у вироку. Зокрема щодо дослідження аудіо записів, щодо огляду речових доказів, щодо не відкриття захисту виписки із ЕРДР про внесення прокурором відомостей за фактом розбійного нападу на АЗС. З журналу судового засідання вбачається, що захистом наголошувалось на необхідності перевірки правильності проведення протоколів впізнання осіб за фотокартками, огляду місця події; об`єктивності висновку криміналістичної експертизи № 67/03-359 від 01.10.2015р., який нібито зроблений на підставі незаконно отриманого предмету дослідження; обгрунтованності висновку фоноскопічної експертизи № 70/32-1 від 21.01.2016р. Але з вироку видно, що оцінка вказаних доводів в цій частині носить загальний характер.

Судом у вироку також вказано про те, що було належним чином забезпечено право обвинувачених на захист, не допущено порушень вимог КПК України. Але як видно з протоколу особистого обшуку ОСОБА_13 , слідчий затримав останнього о 13.30 29.09.2015 року ( т.1 а.с.131-132). Аналогічним чином було проведено складання протоколів затримання щодо ОСОБА_14 о 9.30 29.09.2015 року, та відносно ОСОБА_12 о 12.00 29.09.2015 року (т.1 а.с.208-209; 121-122). Але з матеріалів справи видно, що фактично затримання вказаних осіб було здійснено раніше, - 28.09.2015 року. За таких обставин є сумнівним висновок суду про відсутність порушень вимог КПК України.

Крім цього. відповідно до вимог п.2 ст. 91 КПК України суд, повинен в обовязковому порядку встановити винуватість особи, наявність у неї мотиву на вчинення конкретного правопорушення, та конкретні дії особи. Так, ОСОБА_14 в суді показувала, що дійсно 28.09.2015 р. зайшла до приміщення продуктового магазину, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий 5-К. але не мала умислу здійснювати розбійний напад, будь-якої зброї вона не мала, не погрожувала присутнім. Згідно свідчень потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , то вони не бачили, що б ОСОБА_14 обшукувала приміщення магазину, та виказувала погрози. Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також вказували на те, що ОСОБА_14 не була в попередній змові з ними на скоєння розбійного нападу на потерпілих, не заволодівала коштами потерпілих. В апеляційному суді ОСОБА_14 пояснила, що вона опинилась на місці злочину тому, що почула звук скла розбитої вітрини, коштами потерпілих не заволодівала. Як видно з журналу судового засідання та технічного запису, судом не в повному обсязі з`ясована конкретна роль ОСОБА_14 , конкретність її дій в ході інкримінованого розбійного нападу. В самому вироку вказаним доводам ОСОБА_14 та захисту надана загальна оцінка.

Наведені вище обставини дають колегії суддів підстави вважати, що в основу висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, суд поклав докази, які були досліджені поверхнево і неповно, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а окремі докази, які покладені в обгрунтування доведенності вини, викликають сумнів щодо їх достовірності та допустимості.

Тобто, районним судом належним чином не виконані вимоги cт.374 КПК України щодо вмотивованості вироку та проведення судового розгляду таким чином, щоб ретельно обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні та аргументувати свою позицію. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно вмотивовано. У разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, крім іншого докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Колегія суддів вважає також за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Але судом, як видно з вироку, вказаних вимог Закону не дотримано.

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказані вище порушення вимог кримінально процесуального закону, згідно ч.1 ст. 412 КПК України, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення ,що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду.

Оскільки у кримінальному провадженні апеляційний суд встановив помилковість висновків суду, однак процесуально позбавлений можливості постановити нове судове рішення, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, під час якого мають бути усунені зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, мають бути належно виконані вимоги ст.91 КПК України, розглянуті доводи як прокурора так і обвинувачених та їх захисників, наведені в апеляційних скаргах. Також слід перевірити і доводи ОСОБА_26 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , з приводу того, що вказаний обвинувачений в апеляційному суді заявив про застосуванння до нього працівниками міліції незаконих методів впливу під час досудового розслідування.

За результатами судового розгляду слід ухвалити рішення, яке б в повній мірі відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

Також при новому розгляді слід звернути увагу на доводи прокурора щодо необхідності зазначення у вступній частині вироку повних анкетних відомостей відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України.

Обговорюючи питання щодо необхідності продовження обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходить з того, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, є наявними та не відпали ризики того, що в разі застосування до вказаних обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, вони можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, чи потерпілих, перешкоджати встановленню істини по справі.
Тому колегія суддів вважає за необхідне продовжити термін тримання обох обвинувачених під вартою.

Отже, апеляційні скарги прокурора та захисників підлягають частковому задоволенню, даний вирок необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року, відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вигляді тримання під вартою,- продовжити до 16 лютого 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_27