У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього слідчого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000935 від 30 вересня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 212 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
12 вересня 2017 року прокурор третього слідчого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, юриста 1 класу ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на розрахункових рахунках вказаної юридичної особи, відкритих в Київська філія ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що третім слідчим відділом управлінням з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000935, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, що спричинило тяжкі наслідки та за фактом ухилення від сплати податків ТОВ «Аккаунт» (), ТОВ "ОктавіяТрейд" код 39817477 директор ОСОБА_4 , ТОВ "Резерв Трейд" код 39690684, ТОВ "Магістральне будівництво" код33342995 засновник ОСОБА_5 та інші сгд, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 365, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор, головний бухгалтер та засновник ТОВ «Аккаунт» являється гр. ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Підприємство до органів ДФС не звітує. Під час допиту останній повідомив, що не має відношення до реєстрації даного підприємства та його фінансово-господарської діяльності, печаткою вказаного підприємства він не володіє, договірних відносин з підприємствами контрагентами не укладав та нікого не уповноважував діяти від свого імені, участі в загальних зборах не приймав, податкову звітність не підписував та до органів влади не подавав.Крім того, на підставі виписок по розрахункових рахункахТОВ «Аккаунт» () відкритих у ПАТ «Банк Михайлівський» (МФО 380935), ПАТ «Банк Український капітал» та ПАТ «Сбербанк», встановлено, що протягом 2016 року на розрахункові рахунки ТОВ «Аккаунт» перераховувались грошові кошти за оплату згідно правочину про перевід боргу № 2103/1 від 21.03.2016, № 2704 від 27.04.2016 року, без ПДВ, від підприємства ТОВ «Золотий Екватор» ().

Водночас, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000935 від 30.09.2016 до ТОВ «Золотий Екватор» () 29.11.2016 року та 04.09.2017 року направлено запити щодо надання копій документів фінансово-господарської діяльності між ТОВ «Золотий Екватор» () та ТОВ «Аккаунт» () за весь період діяльності.

Станом на сьогоднішній день посадові особи ТОВ «Золотий Екватор» () документи не надано. На повістки про проведення допиту директор підприємства ОСОБА_7 не з`являється.

Згідно даних аналітичної системи «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «Золотий Екватор» () за адресою реєстрації не знаходиться. Матеріальні активи та складські приміщення відсутні, співробітники на підприємстві відсутні. Рух коштів по розрахункових рахунках в звітності не відображають, що дає підстави вважати про фіктивність даного підприємства.

У слідства є достатні підстави вважати, що грошові кошти, які розміщені на вказаних вище розрахункових рахунках, є предметом та доказом розслідуваних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 212 КК України, тобто здобуті злочинним шляхом.

Речовими доказами є, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Незастосування арешту може призвести до невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Вивчивши надані в обґрунтування клопотання матеріали, з метою забезпечення даного арешту, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання проводиться без повідомлення та участі власників грошових коштів.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 212 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, арешт зазначеного майна у вигляді грошових коштів, які у безготівковому вигляді знаходяться на розрахункових рахунках юридичної особи, відкритих в Київська філія ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження. Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим на законі. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора третього слідчого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме на грошові кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «Золотий Екватор» (ЄРДПОУ 37425075), відкритих в Київська філія ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1