АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1643/17 Справа № 199/8083/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002451, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Просяна Покровського району Дніпропетровської області, що зареєстрований і проживає у квартирі АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження закрити через відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Початок строку відбуття покарання вирішено обчислювати з 09.08.2016 р., тобто з моменту його фактичного затримання.

Зараховано на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015) в строк відбуття покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 09.08.2016 по 20.04.2017 включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили, вирішено питання про долю речових доказів.

ОСОБА_8 було визнано винним та засуджено за те, що він за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 09.08.2016 року приблизно о 18:15 годині знаходився за місцем свого мешкання в кімнаті АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих стосунків, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 раптово виник злочинний намір на вбивство ОСОБА_11
09.08.2016 року, приблизно о 18:20 годин, ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись у вказаному приміщенні, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на навмисне вбивство ОСОБА_11 , застосувавши фізичну силу, умисно, протиправно, руками, стиснутими в кулак, та ногами наніс удари в область голови та грудної клітини ОСОБА_11 , при цьому наніс не менше 21 удару, заподіявши потерпілій численні тілесні ушкодження, детально описані у мотивувальній частині вироку, від яких остання померла на місці вчинення кримінального правопорушення. Смерть ОСОБА_11 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку.
Згідно висновку судово-медичної експертизи, всі виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження в області голови, у своїй сукупності, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), п. 2.1.1. є тяжкими за ознакою небезпеки для життя.
Тілесні ушкодження, які супроводжувались переломами кісток скелету (окрім ушкоджень в ділянці голови), тобто всі ушкодження в ділянці грудної клітини, в сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Всі інші виявлені тілесні ушкодження згідно вищезазначених правил є легкими, як такі, що не супроводжувались розладом здоров`я.
Далі ОСОБА_8 09.08.2016 року, приблизно о 18:30 годин, зрозумівши, що ОСОБА_11 лежить без ознак життя, розуміючи обстановку, яка склалася, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, витяг труп останньої в коридор 4 поверху гуртожитку в будинку АДРЕСА_2 , де залишив, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Вищезазначені злочинні дії ОСОБА_8 були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 1 ст. 115 КК України за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного позбавлення життя іншої людини.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним і необгрунтованим та підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через його невідповідність ступеню тяжкості вчиненого злочину.

На думку апелянта, судом при призначенні обвинуваченому покарання не було дотримано вимог ст. 65 КК України та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 23.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Судом в достатній мірі не прийнято до уваги і те, що обвинувачений вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, за весь час слухання справи не зрозумів, що позбавив життя іншу людину, у різні способи намагався уникнути відповідальності за вчинене. Крім того вказує, що під час розгляду провадження по суті пом`якшуючих вину обставин встановлено не було, а тому призначене ОСОБА_8 покарання у виді 12 років позбавлення волі є неприпустимим внаслідок м`якості та недостатнім для його виправлення і попередження скоєння кримінальних правопорушень в майбутньому.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що з оскаржуваним вироком він не згоден, під час слухання провадження не було переглянуто відеозапису та не допрошено свідків по справі. Всі докази були взяті зі слухів сусідів які проживають в гуртожитку.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник ОСОБА_10 зазначає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є необгрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з закриттям кримінального провадження через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зазначає, що суд у своєму рішенні в обґрунтування доведеності вини його підзахисного посилається зокрема на показання потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , але при цьому не приймає до уваги, що ці показання є суперечливими та з них вбачається, що жодна із вказаних осіб не була очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 саме ОСОБА_8 , а потерпіла крім того підтвердила, що її матір у день своєї смерті перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а обвинувачений у той день неодноразово їй телефонував та вимагав, аби вона забрала свою матір та собаку, що, на думку захисника, свідчить про відсутність в ОСОБА_8 наміру позбавляти життя ОСОБА_11 .

Також вказує, що проведеною судово-медичною експертизою не були з`ясовані достатньою мірою питання, що мають значення для справи, а саме не було встановлено предмет, від дії якого були нанесені тілесні ушкодження потерпілій, який, на думку захисника, повинен був мати виступаючу травмуючу поверхню, в той час як ОСОБА_8 обвинувачується у нанесенні ОСОБА_11 ударів руками та ногами, які таких властивостей не мають. Крім того, не було надано будь-якого обгрунтування виявленого в останньої набряку головного мозку, не була надана оцінка ступеню її алкогольного сп`яніння та його причинного зв`язку з настанням смерті.

У зв`язку з цим стороною захисту неодноразово заявлялися клопотання про призначення комісійної судово - медичної експертизи, для отримання відповідей на низку питань, які ними ставилися як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду для з`ясування характеру і механізму виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , що мають істотне значення для ухвалення законного вироку, втім судом ці клопотання були відхилені, на думку захисника, - безпідставно, в чому цей апелянт вбачає порушення права обвинуваченого на захист та на справедливий судовий розгляд.

На думку захисника обставини, наведені ним в апеляційній скарзі, свідчать про відсутність у справі належних та достатніх доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що тягне необхідність закриття кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав з викладених у ній підстав, проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника заперечував; обвинуваченого та його захисника, які на задоволенні апеляційних скарг сторони захисту наполягали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували;перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за встановлених у вироку фактичних обставин, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши вищезазначені докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті вказаних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого.
Так, свідок ОСОБА_13 , будучи допитаним судом першої інстанції, вказав, що у день, точної дати якого він не пам`ятає, але не виключає, що це було 09.08.2016 р., увечері після 18:00 годин вийшов зі своєї кімнати АДРЕСА_3 та побачив ОСОБА_8 , який мовчки, перебуваючи у неадекватному стані внаслідок алкогольного сп`яніння, відчинив двері своєї кімнати АДРЕСА_4 та витягнув за руки у коридор ОСОБА_11 , яка була одягнута в шорти та короткий топ, на тілі вся в саднах, поклав її на підлогу між своїми дверима та сусідськими і повернувся до своєї кімнати. Обличчя ОСОБА_11 було синього кольору, у саднах та крові, вона була нерухома, синя, та було зрозуміло, що вона мертва. Свідок заглянув до кімнати ОСОБА_8 та побачив, що останній вдягнутий у труси і футболку та перебуває там один, після чого свідок спробував звернутися до нього, але зрозумів, що це даремно. ОСОБА_13 зателефонував Насті, доньці ОСОБА_11 , а сусіди ОСОБА_16 та ОСОБА_17 викликали швидку допомогу, яка констатувала смерть потерпілої.

У межах слідчого експерименту, проведеного 10.08.2016 р., ОСОБА_13 свої показання підтвердив.

Свідок ОСОБА_18 , будучи допитаною судом першої інстанції, вказала зокрема, що 09.08.2016 р. вона, повертаючись додому о 16:00 годин, бачила біля кімнати на першій сходинці ОСОБА_11 , яка перебувала у нормальному стані, без синців, одягнута охайно у білій кофті, обличчя чисте. У подальшому сусіди чули шум у кімнаті обвинуваченого, син свідка близько 17:30-18:00 годин чув звідти звуки та сказав, що "... ОСОБА_19 її приб`є", але вони не вмішувалися, оскільки про допомогу ніхто не просив. Після цього свідок почула "возню" у коридорі, вийшла та побачила на підлозі ОСОБА_11 , яка була одягнута в інший одяг, що був розірваний, боса, у страшному стані, її голова і шия були набряклими та в крові, на руках також була кров, вона була лилово-пунцового кольору та здавалося, що навіть її обличчя було деформоване. ОСОБА_8 у той час перебував у нетверезому стані, коли вона почала йому кричати, то відповів, що вона "також повинна тут лежати", закрився у своїй кімнаті і огризався. Коли прибула викликана міліція та завела її до кімнати ОСОБА_8 як понятого та свідка, то вона побачила у цьому приміщенні страшний безлад, бурі плями на підлозі і паласі, розводи на столі.

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним в суді першої інстанції, вказав зокрема, що 09.08.2016 р. близько 17:00-18:30 годин він прийшов додому та курив у коридорі між третім і четвертим поверхами. У цей час він чув на протязі близько 15 хвилин характерний шум з кімнати ОСОБА_8 - звук ударів, схожий на той, що виникає при ударі голим кулаком по боксерській груші, "кряхтіння", хрип. Він постукав у двері і спитав, що відбувається, але відповіді не отримав. Потім побачив, як ОСОБА_8 витягнув ОСОБА_11 , яка була наполовину роздягнена, за руки у коридор і відразу закрився у себе. Свідок покликав свою матір, яка сказала йому викликати міліцію, а сама викликала швидку допомогу. У цей день він бачив ОСОБА_11 також близько 11:00-12:00 годин, при цьому в неї був синець під оком. Вона регулярно ходила із синцями, відносно яких всім було відомо, що вони від ОСОБА_8 , втім про допомогу вона не просила.

Згідно протоколу огляду місця події від 09.08.2016 р. з фототаблицею до нього, при огляді кімнати № НОМЕР_1 у будинку № 5 по вул. Універсальній у м. Дніпро було виявлено хаотично розташовані побутові речі, на тумбі виявлено слід рідини бурого кольору та папір з рідиною бурого кольору, на килимі виявлено плями рідини бурого кольору та множинні фрагменти волосся.

Відповідно до протоколу огляду трупа від 09.08.2016 р., у будинку АДРЕСА_2 було оглянуто труп ОСОБА_20 із тілесними ушкодженнями, розташований в горизонтальному положенні, лежачи на спині, обличчям догори.

Згідно висновку експерта від 16.09.2016 р. № 461/ЛЕ/138, при експертизі трупу ОСОБА_11 було виявлено численні тілесні ушкодження в області голови, тулубу, верхніх кінцівок, стегон, колінних суглобів, які були заподіяні від не менше, ніж двадцяти одної травматичної дії у різні ділянки тіла потерпілої у короткий проміжок часу до настання її смерті, тривалістю від десятків хвилин до кількох годин, а також тілесні ушкодження у виді саден на гомілках, які були утворені у період від декількох десятків хвилин до кількох діб до настання смерті. Також було встановлено, що смерть потерпілої настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, а в причинному зв`язку з її настанням смерті перебувають лише тілесні ушкодження в ділянці голови у своїй сукупності.

Відповідно до висновку експерта від 31.10.2016 р. № 461/ЛЕ/148, можна вважати, що заподіяні ОСОБА_11 тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, встановити характеристики яких неможливо у зв`язку з відсутністю у вказаних тілесних ушкодженнях індивідуальних ознак травмуючих предметів. Смерть ОСОБА_11 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонку мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку. Виявлені при експертизі трупа крововиливи під оболонки головного мозку утворилися внаслідок травматичної дії в ділянку голови потерпілої.

Згідно висновку експерта від 06.10.2016 р. № 1755, при серологічному дослідженні слідів крові на жіночій сорочці та шторі було встановлено, що не виключається їх утворення за рахунок крові як потерпілої ОСОБА_11 , так і обвинуваченого ОСОБА_8 , зважаючи на те, що їх належить віднести до одної і тої самої групи.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними й іншими дослідженими судом доказами, та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є доведеною поза розумним сумнівом.

Також колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України як умисного вбивства, оскільки цілеспрямованість та характер його дій, а саме нанесення ним численних ударів в життєво важливий орган голову, свідчать про направленість його умислу саме на протиправне заподіяння смерті потерпілій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник висловлюють доводи, які відповідають лінії захисту, обраній в суді першої інстанції, що були судом першої інстанції обговорені, ретельно перевірені та ґрунтовно відкинуті як неспроможні.

Посилання сторони захисту на непричетність ОСОБА_8 до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , як це грунтовно встановив суд першої інстанції, є способом захисту, спрямованим на уникнення відповідальності за скоєний злочин, та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою.

Так, з метою перевірки версії сторони захисту про те, що ОСОБА_11 09.08.2016 р., перебуваючи у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, що призвело до порушення координації її рухів, внаслідок неодноразових падінь у приміщенні кімнати отримала пошкодження об побутові речі, - стіл, стілець, та об підлогу, - 13.03.2017 р. було проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченого, його захисника та судового експерта ОСОБА_21 , у межах якого ОСОБА_8 виклав та відтворив обставини подій 09.08.2016 р., що мали місце за його версією.

Відповідно до висновку експерта від 20.03.2017 р. № 461/ЛЕ/13 (т. 1 а.с. 83-85), кількість, характер та локалізація виявлених при експертизі трупа ОСОБА_11 тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від багаторазової дії тупих твердих предметів. Будь-яких даних, які свідчили б про неодноразові падіння потерпілої з висоти власного зросту, при експертизі трупа виявлено не було. Крім того, частина виявлених тілесних ушкоджень була розташована у місцях, недоступних для утворення внаслідок таких падінь, а також всі виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження не могли утворитися за обставин, вказаних обвинуваченим під час слідчого експерименту.

У той же час сам обвинувачений ОСОБА_8 не зміг пояснити походження слідів крові, що за своїми ознаками могла походити як від нього, так і від ОСОБА_11 , виявлених у межах досудового розслідування на шторі в кімнаті обвинуваченого та на одязі потерпілої.

Прийнявши до уваги наведене, суд першої інстанції пришов до ґрунтовного висновку про спростованість вказаної версії сторони захисту, з правильністю якого колегія суддів погоджується.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, колегія суддів не вважає їх обґрунтованими, оскільки всі свідки, заявлені стороною обвинувачення, судом були допитані, їх показання дістали належну оцінку у вироку та були покладені в основу висновку суду про винуватість обвинуваченого. У межах апеляційного розгляду стороною захисту не були надані нові докази, в тому числі будь-які відеозаписи, та не були заявлені клопотання про їх витребування.

За клопотанням захисника судом апеляційної інстанції було допитано у статусі свідка ОСОБА_22 , який надав показання про те, що він є сусідом обвинуваченого. Кімнати, в яких вони проживають, відмежовані перегородкою, яка має слабкі звукоізолюючі властивості, внаслідок чого в приміщенні ОСОБА_22 добре чути, що відбувається у сусідньому приміщенні, в якому проживає обвинувачений. Свідок 09.08.2016 р. повернувся додому з Придніпровська близько 16:00 годин, після чого залишався у своїй кімнаті і відчинив двері лише тоді, коли вже прибула викликана поліція, та побачив ОСОБА_8 , одягнутого в труси, який був прикутий до сходової клітини. До того моменту, перебуваючи у своїй кімнаті, він не чув через перегородку з кімнати обвинуваченого будь-яких шумів, криків тощо, а також, будучи знайомим з ОСОБА_8 з 2008 року, не бачив жодних проявів агресії з боку останнього.

Ці показання колегія суддів вважає такими, що не спростовують обвинувачення, оскільки ОСОБА_22 не був очевидцем ані спілкування ОСОБА_11 з ОСОБА_8 у період з 18:00 до 18:30 годин 09.08.2016 р., ані будь-яких інших обставин, що мають значення для справи. Що стосується показань даного свідка у тій частині, що у час вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення він не чув підозрілих звуків з кімнати останнього, то вони не спростовують висновки суду першої інстанції та в цілому викликають сумнів, оскільки суперечать показанням свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , які чули такі звуки з коридору. Крім того, вони не узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого, який пояснив, що ОСОБА_11 , повернувшись додому після 17:00 годин 09.08.2016 р. у стані сильного алкогольного сп`яніння, багаторазово падала на підлогу і різні предмети меблі, підіймалася та знову падала, при цьому під час падінь билася різними частинами тіла об стіл, стілець, тумбочку, поріг вхідних дверей, а також що в цей час вони поспорили про собаку. Таким чином, за умови рівня звукоізоляції між кімнатами, про який повідомив суд свідок ОСОБА_22 , останній безумовно мав чути звуки падінь тіла потерпілої, сварку між нею та обвинуваченим, але згідно його показанням нічого незвичайного з кімнати ОСОБА_8 він взагалі не чув.

Посилання обвинуваченого та захисника в апеляційних скаргах на обґрунтування висновків суду суперечливими показаннями сусідів, жодний з яких не бачив безпосередньо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілій, колегія суддів оцінює критично, оскільки показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 не містять істотних суперечностей, а оціночні міркування сторони захисту з їх приводу мають тенденційний характер і не відповідають дійсному змісту вказаних показань. Кожний із вказаних свідків дійсно не бачив прямо та безпосередньо, як ОСОБА_8 наносить удари ОСОБА_11 , втім наявні в їх показаннях відомості щодо пов`язаних із вчиненим злочином обставин, які вони безпосередньо сприймали, у сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджують винуватість ОСОБА_8 достатньою мірою.

Посилання захисника на те, що згідно показанням ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_23 у день своєї смерті ОСОБА_11 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а обвинувачений у той день неодноразово телефонував ОСОБА_23 та вимагав, аби вона забрала свою матір та собаку, що, на думку захисника, свідчить про відсутність в ОСОБА_8 наміру позбавляти життя ОСОБА_11 , колегія суддів вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні скарги сторони захисту. Так, згідно обвинувачення, що було визнане судом доведеним, тілесні ушкодження потерпілій були заподіяні ОСОБА_8 при реалізації його злочинного наміру, що раптово виник після словесного конфлікту, який виник між ними на грунті раптово виниклих особистих неприязливих стосунків близько 18:15 годин 09.08.2016 р. Таким чином, ОСОБА_8 не обвинувачується у заздалегідь спланованому вбивстві ОСОБА_11 , а вищенаведені апеляційні доводи про те, що на протязі дня 09.08.2016 р. обвинувачений не мав наміру позбавляти життя потерпілу, не суперечать обвинуваченню та не спростовують його, як і факт перебування потерпілої у стані алкогольного сп`яніння тяжкого ступеню, підтверджений висновком судово-медичної експертизи від 16.09.2016 р. № 461/ЛЕ/138.

Аналізуючи доводи захисника щодо нез`ясування достатньою мірою питань, які мають значення для справи та підлягають вирішенню експертним шляхом, щодо яких, на думку цього апелянта, підлягала призначенню додаткова комісійна судово-медична експертиза, колегія суддів оцінює їх критично, оскільки вони ґрунтуються на акцентуванні уваги на окремих висновках експерта, з наданням їм тенденційної, упередженої оцінки, ігноруючи їх дійсний зміст, решту висновків у їх взаємозв`язку та інші досліджені судом докази.

Так, посилання захисника на те, що судом не було встановлено предмет, від дії якого були спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 , який, на думку цього апелянта, повинен був мати виступаючу травмуючи поверхню, не мають під собою підґрунтя та випливають лише з особистих міркувань захисника як заінтересованої особи, що не має спеціальних знань у галузі судової медицини, з приводу виявлених на трупі ОСОБА_11 ушкоджень.

Натомість, як було встановлено експертом у висновку судово-медичної експертизи від 16.09.2016 р. № 461/ЛЕ/138, враховуючи характер вказаних тілесних ушкоджень, можна вважати, що всі вони утворились від дії тупих твердих предметів, встановити більш детально характеристики та індивідуальні властивості яких неможливо у зв`язку з тим, що не були виявлені індивідуальні ознаки травмуючих предметів. Зокрема не було встановлено експертом і ознак наявності в цих предметів будь-якої виступаючої травмуючої поверхні, на яку посилається захисник.

У зв`язку з цим не можуть бути взяті до уваги і посилання захисника на помилковість висновку суду першої інстанції про заподіяння виявлених на трупі потерпілої ОСОБА_11 ушкоджень шляхом нанесення ОСОБА_8 ударів своїми руками і ногами, які вказаних виступаючих травмуючих поверхонь не мають.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що експертом не було надано будь-якого обґрунтування виявленому в потерпілої набряку мозку, як не була надана оцінка і ступеню її алкогольного сп`яніння та його причинного зв`язку із настанням смерті, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та змісті оскаржуваного вироку суду, згідно яким вказані обставини були дослідженні та дістали належну оцінку.

Так, у висновку від 16.09.2016 р. № 461/ЛЕ/138 судово-медичний експерт, надаючи відповідь на запитання № 11 щодо перебування потерпілої у стані алкогольного сп`яніння, вказав, що концентрація виявленого у її крові та сечі етилового спирту, - 4,10% в крові та 5,47% в сечі, - стосовно живих осіб може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 32/зв).

Також експерт, відповідаючи на запитання № 13 щодо причини смерті ОСОБА_11 , зазначив, що смерть потерпілої настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку. Таким чином, експерт надав оцінку виявленої в потерпілої набряку головного мозку, визнавши його наслідком нанесеної останній внутрішньочерепної травми її ускладненням, а також виключив наявність зв`язку між алкогольним сп`янінням та настанням смерті потерпілої.

Крім того, у своєму висновку від 31.10.2016 р. № 461/ЛЕ/148 судово-медичний експерт, відповідаючи на запитання № 5 щодо можливого причинного зв`язку між перебуванням ОСОБА_11 у стані тяжкого алкогольного сп`яніння та виникненням в неї вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки, чітко вказав, що вказані крововиливи утворилися внаслідок травматичної дії в ділянку голови потерпілої, тим самим виключивши наявність зв`язку між перебуванням потерпілої у стані алкогольного сп`яніння та їх виникненням.

Не можна погодитись із посиланням захисника на те, що експертом не було встановлено конкретну кількість ударів, нанесених в область голови потерпілої ОСОБА_11 , оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції з експертного висновку від 16.09.2016 р. № 461/ЛЕ/138 та роз`яснень експерта у судовому засіданні, ОСОБА_8 , застосувавши фізичну силу, умисно, протиправно, руками, стиснутими в кулак, та ногами наніс не менше 21 удару в область голови та грудної клітини ОСОБА_11 , від яких остання померла на місці вчинення кримінального правопорушення. При цьому 27 синців на обличчі, тулубі, тазі, кінцівках, численні садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не супроводжувалися розладом здоров`я та перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілої.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту щодо неповного з`ясування питань, які мають значення для справи та потребують застосування спеціальних знань у галузі судової медицини, та щодо необхідності призначення у справі будь-якої додаткової судової експертизи.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів не знаходить їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є умисним особливо тяжким злочином, а також є найтяжчим злочином проти життя людини, що становить особливу небезпеку; відсутність обставин, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченого; відомості про особу ОСОБА_8 , а саме те, що останній раніше не судимий, у лікаря-нарколога на обліку не перебуває, у лікаря-психіатра перебуває на обліку з 2010 року з діагнозом «розлад особистості та поведінки внаслідок хвороби, ушкодження та дисфункції головного мозку», за місцем проживання характеризується нейтрально, за місцем роботи характеризується позитивно, вину свою не визнав, безпосередньо після вчинення злочину поводився цинічно.

Взявши до уваги та належним оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк ближче до верхньої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, а також про відсутність підстав для застосування при призначенні покарання цьому обвинуваченому положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Колегія суддів з правильністю цього висновку погоджується та вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження нових злочинів.

Апеляційна скарга прокурора вказаних висновків суду не спростовує, оскільки обставини, наведені на її обгрунтування, - відомості про особу обвинуваченого та його дії після вчинення злочину, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, - були відомі суду, проаналізовані у вироку та достатньою мірою враховані при призначенні покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Амур - Нажньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 21.04.2017 року по 20.06.2017 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4