Справа № 362/815/17
Провадження № 1-кп/362/43/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Василькові Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001154 від 03.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з освітою 8 класів, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше засудженого 28.08.2012 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до обвинувального акту, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 28.08.2012 р., засуджений Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 (три) роки, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин.

Так, 02.08.2015 р. близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 . Там, у останнього виник намір на таємне викрадення чужого майна, а саме металу.

З вказаною метою ОСОБА_4 рушив на своєму власному велосипеді марки «Україна» до с. Крячки, Васильківського району, Київської області. Проїжджаючи по дорозі в вищевказаному селі, а саме по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 побачив на землі металеву запчастину, а саме - каретку до трактора «ДТ-75», яка лежала під парканом вказаного домоволодіння та належала ОСОБА_5 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив та корисливу мету, направлену на особисте збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та користуючись тим, що його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, ОСОБА_4 спробував завантажити дану каретку на раму свого велосипеда. Проте, враховуючи те, що каретка має вагу близько 80 кг, ОСОБА_4 , самостійно не зміг вчинити заплановане. Залишаючись на місці, через деякий час ОСОБА_4 побачив невідомого чоловіка, який проходив неподалік, та попросив його про допомогу, переконуючи, що дана запчастина, а саме каретка до трактора «ДТ-75», нікому не належить. Невідомий чоловік (особу не було встановлено) погодився надати свою допомогу та разом з ОСОБА_4 завантажили каретку на раму велосипеду останнього.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, в зв`язку з чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, посилаючись на те, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Під час підготовчого судового засідання у зазначеному кримінальному провадженні встановлено, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано вищезазначених норм закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Як вбачається з обвинувального акту, відповідно до анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України прокурором зазначено, що останній раніше судимий: 28.08.2012 р. засуджений Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 (три) роки.
Відповідно до п. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.
Проте, в графі обвинувального акту «Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України» прокурором зазначено: не встановлено, що не відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

Під час підготовчого судового засідання у зазначеному кримінальному провадженні встановлено, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано вищезазначених норм закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті відображені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, та в ньому відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення, а є зазначення лише про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме, у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Саме на зазначені недоліки обвинувального акту Апеляційний суд Київської області звернув увагу у своїй ухвали від 09.02.2016 р. під час апеляційного перегляду вироку Васильківського міськрайонного суду від 28.10.2015 р., яким обвинуваченого ОСОБА_4 було визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, прокурором не зазначено, ким і коли було виявлено дане кримінальне правопорушення, а також ким, коли і яким чином було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_4 , металева каретка до трактора «ДТ-75», яка повернута власнику ОСОБА_5 під розписку, що ставить під сумнів правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тобто, з вищенаведеного не зрозуміло, чи злочин було доведено до кінця, чи відповідно до ст. 15 КК України є незакінченим, тобто замах на злочин.
Зазначені недоліки та протиріччя у формуванні обвинувачення ОСОБА_4 в даному обвинувальному акті свідчать про порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Даний обвинувальний акт є неконкретизованим та не чітким, що порушує право обвинуваченого ОСОБА_4 знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують та право на захист від конкретного визначеного обвинувачення.

Приймаючи у справі рішення, суд також виходить з наступного.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р.бол, яке у відповідності до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» може бути застосовано як джерело права, звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п.79 рішення у справі «Камасінскі проти Автсрії» від 19.12.1989 р.).

Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 5.07.2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність оцінювати справедливість під час провадження у справі, беручи до уваги розгляд справи в цілому (п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1.03.2001 року). Він також звертає увагу на необхідність дотримання права бути поінформованим про характер і причини обвинувачення, що має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 р. та п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1.03.2001 р.).

Враховуючи наведене, суд вважає, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення та належної правової кваліфікації порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому зазначений обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення його недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001154 від 03.08.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.185 КК України прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, для виконання вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1