Провадження № 1кс/712/191 /18
Справа № 712/376 /18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0004338 від 26.12.2017 року, слідчим Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. М. Данилівка, Дергачівського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інваліда 2 групи, невійськовозобов`язаного, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій, депутатом не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_11 , посилаючись на те, що 22 травня 2017 року в ранковий час, більш точно час вчинення кримінального правопорушення не встановлено, ОСОБА_11 ., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинили крадіжку майна, що належить ОСОБА_14 , при наступних обставинах.

Так, у вказаний день ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа від вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали чуже майно, що належить ОСОБА_14 , 1962 р.н., а саме: чоловічу чорну шкіряну барсетку в якій знаходились грошові кошти в сумі 250 доларів США, які згідно курсу НБУ станом на 22.05.2017 року становить 6 590 грн, та 1000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7 590 грн.

Крім того, 23 травня 2017 року в обідній час, більш точно час вчинення кримінального правопорушення не встановлено, ОСОБА_11 ., повторно маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинили крадіжку майна, що належить ОСОБА_15 , при наступних обставинах.

Так, у вказаний день ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа від вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_6 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали чуже майно, що належить ОСОБА_15 1963 р.н., а саме: грошові кошти в сумі 1500 доларів США, які згідно курсу НБУ станом на 23.05.2017 року становить 39 510 грн., та 6000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 44 510 грн.

Крім того, 23 травня 2017 року в обідній час, більш точно час вчинення кримінального правопорушення не встановлено, ОСОБА_11 ., повторно маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинили крадіжку майна, що належить ОСОБА_16 , при наступних обставинах.

Так, у вказаний день ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом злому серцевини замка вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_8 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали чуже майно, що належить ОСОБА_16 1978 р.н., а саме: 6000 гривень, шкатулка в якій знаходились золоті прикраси, а саме: золотий ланцюжок 585 проби чистою вагою золота 1,5 грама, золотий хрестик 585 проби, чистою вагою золота 0,5 грама, дві золоті сережки 585 проби, чистою вагою золота 3 грами, золотий кулон 585 проби, чистою вагою золота 4 грами, дві золоті каблучки 585 проби чистою вагою золота 4 грами, золотий ланцюжок 585 проби чистою вагою золота 20 грам, золотий браслет 585 проби, чистою вагою золота 10 грам, золотий кулон 585 проби, чистою вагою золота 6 грам, загальна сума викрадених золотих виробів складає 21 000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 27 000 грн.

У ході розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України 26.12.2017 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. В провадженні також перебувають інші кримінальні провадження до вчинення злочинів яких причетний ОСОБА_11 та для оголошення йому підозри за іншими фактами потрібно встановити його місцезнаходження.

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , поєднана із проникненням у житло.

Причетність ОСОБА_11 до вчинення даних злочинів повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні матеріалами, а саме: протоколом допиту свідків: ОСОБА_17 та її протоколом впізнання особи за фотознімками, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , та його протоколом впізнання особи за фотознімками, протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , та її протоколом впізнання особи за фотознімками, протоколом допиту свідків: ОСОБА_20 та його протоколом впізнання особи за фотознімками, протоколом огляду відеозапису із камери мобільного телефону поблизу місця вчинення злочину, рапортами працівників відділу карного розшуку Черкаського ВП ГУНП.

Слідчий в клопотанні посилається на те, що підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_11 міри запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, за яке передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також наявність ризиків, котрі дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, шляхом умовляння, погроз, підкупу чи інше, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, користуючись своїми злочинними зв`язками, і може скоїти нові, умисні злочини, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні вину свою у вчиненому злочинові не визнав та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисники в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, згідно ст.5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи. Крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до підозрюваного ОСОБА_11 необхідно обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, але доказів не надано.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

В даному випадку слідчим та прокурором не доведено та не надано письмових доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також за станом здоров`я потребує замісної підтримувальної терапії в районній лікарні за місцем свого проживання, та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено нових даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, тому за таких обставин суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_11 , не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби.

Керуючись ст. ст. 40, 131-132, 176-178, 179-184, 194, 196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту в період доби з 19.00 год. до 07.00 год., терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12 березня 2018 року, включно.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 12 січня 2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- заборонити в період доби з 19.00 год. до 07.00 год. залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за кордон;
- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими за відсутністю слідчого або прокурора;
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_11 , слідчому, та прокурору для контролю за її виконанням.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_21

Копію цієї ухвали мені вручено «____» січня 2018 року о ____ год. ____ хв., одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний ______________________ ОСОБА_11

Захисник __________________________ ОСОБА_22 .

Захисник _________________________ ОСОБА_23