В И Р О К
іменем України

Справа№ 134/1693/17
Провадження № 1-кп/142/19/18

20 лютого 2018 року смт. Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

законного представника

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 01 серпня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, учениці 2-го курсу Заболотненського вищого професійного училища № 31 ім. Д.К. Заболотного, неодруженої, непрацюючої, яка на час розгляду справи перебуває на 30 тижні вагітності, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
20 липня 2017 року близько 12 години неповнолітня ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні столової Заболотненського ВПУ № 31, що по вул. Леніна (Чоботарська) 1, в с. Заболотне Крижопільського району Вінницької області, переслідуючи корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківського рахунку своєї знайомої ОСОБА_7 , впевнившись, що за її діями ніхто не слідкує, підійшла до гардеробної, яка знаходиться в приміщенні даної столової, та з кишені жилетки ОСОБА_7 , таємно викрала її банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_4 був відомий пін- код до картки, оскільки напередодні вона на прохання ОСОБА_7 знімала з її банківського рахунку грошові кошти.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, цього ж самого дня близько 17 години, ОСОБА_4 , взявши із собою викрадену банківську картку, поїхала в смт. Крижопіль Вінницької області, де через банкомат «Приватбанку», що розташований в магазині «Віраж» по вул. А. Долейка 14, смт. Крижопіль Вінницької області, використовуючи викрадену картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 зняла гроші з банківського рахунку ОСОБА_7 в сумі 1300 гривень, які в подальшому витратила на продукти харчування.
Своїми протиправними діями неповнолітня ОСОБА_4 завдала майнової шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 1300 гривень .
29 листопада 2017 року між потерпілою у кримінальному провадженні № 0000254 від 01 серпня 2017 рокуОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, уродженкою та жителькою АДРЕСА_1 , та законним представником підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України було укладено угоду про примирення, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до даної угоди, підозрювана ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри, а сторони, підозрювана та потерпіла, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної (обвинуваченої) за ч. 1 ст. 185 КК України, та покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, та погодили інші істотні для даного кримінального провадження обставини.

Підозрюваній при укладенні угоди роз`яснені положення ст. 394, 424 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку, а також ст. ст. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також їй зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена вину визнала повністю, розкаялась, пояснила, що завдану шкоду відшкодувала повністю; також зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди, просить затвердити дану угоду. Крім того ОСОБА_4 подала суду заяву про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року, оскільки вона на момент вчинення злочину була неповнолітньою.
Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_6 просили про задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, просить затвердити зазначену угоду та не заперечує проти застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вказала, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання. Крім того обвинувачення не заперечує проти застосування Закону України «Про амністію у 2016 року» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки вона раніше не судима, вину визнала повністю, розкаялась у вчиненому та на момент вчинення злочину була неповнолітньою.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачена беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання, встановлена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченої, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Виходячи з викладеного, зважаючи, що обвинувачена ОСОБА_4 на момент злочину була неповнолітньою, повністю визнала вину та усвідомила протиправність своїх дій, щиро розкаялась у вчиненому, повністю примирилася з потерпілою стороною, не є суспільно небезпечною, відсутні будь які обставини, які вказували б на схильність чи можливість вчинення у майбутньому нею інших кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що сторони обумовили призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , за вчинене нею кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 29 листопада 2017 року між потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Щодо заяви ОСОБА_4 про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році", судом враховується наступне.
Відповідно до ст.92 Конституції України, Законом України оголошується амністія.
Відповідно до п."а"ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016 року, постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Закон України "Про амністію у 2016 році"№1810-VІІІ від 22.12.2016 року набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Протягом 2006-2016 років стосовно ОСОБА_4 амністія або помилування не застосовувались.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що на момент вчинення злочину ОСОБА_4 була неповнолітньою, а отже підпадає під дію п."а"ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році"№1810-VІІІ від 22.12.2016.
Відповідно до ч.1ст.74 Кримінального кодексу України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно дост.85 Кримінального кодексу України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.86 Кримінального кодексу України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно приписів ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні»№1810-VІІІ від 22.12.2016 року установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 про застосування відносно неї Закону України "Про амністію у 2016 році"№1810-VІІІ від 22.12.2016 року підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судових витрат та витрат на залучення експерта по справі немає.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 листопада 2017 року між потерпілою у кримінальному провадженні № 0000254 від 01 серпня 2017 рокуОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та законним представником обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Роз`яснити сторонами, що відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі п."а"ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Речові докази в кримінальному провадженні повернути власнику.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Піщанський районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя :