Провадження №1-кп/389/53/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знам`янка кримінальне провадження №0000614 від 29.03.2016 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Знам`янка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

29.03.2016 року приблизно о 09.00 годині ОСОБА_4 рухався на автомобілі «ВАЗ 21063» д.р.н «з НОМЕР_1 », в денну пору доби по вул. Федора Горбунова у м. Знам`янка Кіровоградської області. Під час руху ОСОБА_4 повернув ліворуч з метою заїзду на паркувальний майданчик, розташований поруч із магазином «Продукти 364» ТОВ «АТБ Маркет», який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. В. Голого, 2-Б.

Рухаючись по вказаному паркувальному майданчику з метою парковки свого автомобіля, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п.2.3(б) Правил дорожнього руху України, неуважно стежив за дорожньою обстановкою, що призвело до порушення ним вимог п.п.10.1, 12.3 та 13.1 ПДР України, а саме водій ОСОБА_4 , маючи можливість виявити пішохода ОСОБА_5 , яка, йдучи до магазину, зупинилась на дорозі, не дотримався з нею безпечної дистанції та інтервалу, не вжив заходів до безпечної зміни напрямку свого руху, з метою безпечного об`їзду пішохода ОСОБА_5 , або до зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки. Унаслідок порушення вищевказаних пунктів ПДР України водій ОСОБА_4 допустив наїзд керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_5 .

В результаті даного наїзду ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого медіального перелому шийки лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 241 від 02.11.16р., відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 52 від 06.02.2017р. порушення та невиконання водієм ОСОБА_4 пунктів 2.3(б), 10.1, 12.3 та 13.1 ПДР України призвели до настання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме невідповідні дії водія ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням указаної ДТП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 29.03.2016 року, приблизно о 09.10 годині, виїхав на своєму автомобілі ВАЗ 21063» д.р.н «з НОМЕР_1 », білого кольору, в магазин «АТБ», який знаходиться по вул. М.Грушевського, 2-Б, де мав намір здійснити деякі покупки. Рухаючись по вул. М.Грушевського, він звернув на перехрестя до вказаного магазину, щоб залишити там машину. Далі, повернувши до магазину та проїхавши повз нього, помітив, що справа від нього зупинилась якась жінка. Жінка коли він проїжджав повз неї, похитнулась і він зачепив її правою стороною автомобіля. В результаті зіткнення жінка впала. Він одразу ж вийшов з автомобіля та намагався допомогти, але жінка відмовилась від його допомоги. Хтось викликав швидку медичну допомогу, яка забрала її до лікарні, а він залишився чекати працівників поліції. Після цього, він приїжджав в лікарню з метою дізнатися про стан здоров`я жінки та в разі необхідності допомогти їй, але жінка відмовілась від його допомоги, тому він вирішив її більше не чіпати. На даний момент шкоду потерпілій не відшкодував, оскільки пред`явлена сума позову для нього є занадто велика, як для пенсіонера. У вчиненому розкаявся, хоча до теперішнього часу не розуміє, як могло таке статися, вибачився перед потерпілою.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, його вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовму засіданні показала, що 29.03.2016 року, приблизно о 09.00 годині, вона йшла до магазину «АТБ», який знаходиться по вул. Фрунзе, 2-Б, з метою придбання продуктів харчування. Йшла через стоянку до входу в магазин. Коли до входу в магазин залишалося біля п`яти метрів, відчула різкий поштовх ззаду, від якого впала на землю. Після чого побачила, що її збив автомобіль, який заїжджав на стоянку біля магазину «АТБ». Чоловік, який був за кермом автомобіля, вийшов з машини, однак не допомагав. Після наїзду, вона відчула різкий біль в лівій частині тіла. Вона викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Швидка медична допомога відвезла її до лікарні, де їй зробили знімок та діагностували перелом шийки лівого стегна. В частині цивільного позову пояснила, що внаслідок вчиненого шодо неї кримінального правопорушення, вона 12 днів перебувала на стаціонарному лікуванні, що завдало їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 3000 грн. і просить стягнути з обвинуваченого. Також, просить стягнути з обвинувченого ОСОБА_4 вартість лікування, яка складає 4565,15 грн.

Експерт ОСОБА_6 ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «АТБ», надав пояснення згідно з якими вважає, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 могли утворитися при обставинах, що зафіксовані на відеозаписі, тобто під час ДТП при зіткненні рухомого автомобіля з пішоходом. Місцем первинного контакту послужила задньо-бокова поверхня тазу праворуч, після якого постраждала отримавши прискорення впала на ліве стегно. Відсутність тілесних ушкоджень на тілі постраждалої під час огляду лікарів можливо пояснити наявністю верхнього зимового одягу та невеликою швидкістю автомобіля під час зіткнення.

Також вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

рапортом чергового Знам`янського ВП ГУНП В Кіровоградській області, відповідно до якого до чергової частини надійшло повідомлення про скоєння ДТП (а.к.п. 8);

протоколом огляду місця ДТП від 29.03.2016 року, відповідно до якого місцем огляду є ділянка місцевості розташована в АДРЕСА_2 та схемою ДТП (а.к.п.11-16);

протоколом огляду предмета (а.к.п. 17);

висновком щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого 29.03.2016 року о 10.00 годині, ОСОБА_4 не перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.23);

висновком експерта №744, відповідно до якого гальмівна система, рульове керування та ходова частина наданого на експертизу автомобіля, на момент настання ДТП знаходилися у технічно справному стані (а.к.п.34-36);

висновком експерта №80 від 12.05.2016р., відповідно до якого у ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді - закритого медіального перелому шийки лівого стегна. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту не виключається (а.к.п.43-44);

висновком експерта №241 від 06.07.2016 р. (додаткова судово-медична експертиза до висновку експерта №80, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала тілесні пошкодження середньої тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я та могли утворитись в строк, який вказаний в установчій частині постанови (а.к.п.47- 48).

висновком експерта №52 від 06.02.2017р. року, відповідно до якого в дорожній обстановці, що склалась, водій ОСОБА_4 повинен був керуватись вимогами п.п.23.3 «б», 10.1, 12.3 та 13.1. ПДР України. В дорожній обстановці, яка склалась на момент пригоди та при обставинах, які викладені у "Постанові", з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходились невідповідності дій водія ОСОБА_4 , вимогам п.п. 2.3.б, 10.1, 12.3 та 13.1 ПДР України (а.к.п. 54-56).

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження - доведена, а його дії кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, не працюючий, одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Знам`янської ЦРЛ не перебуває. Тому у відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.1.ст. 19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, суд, з врахуванням позиції прокурора, думки обвинуваченого, його захисника і потерпілої, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки суд прийшов до переконання, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

В судовому засіданні обвинувачений просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо застосування до обвинуваченого Закон України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Згідно п. «ґ» ст. 1 ст. Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 року, особи які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі. У відповідності до ч. 2 ст. 10 цього ж Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою обвинуваченого (підсудного).

Статтею 15 цього ж Закону особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України є необережним злочином невеликої тяжкості, заборони, що визначені положеннями ст. 9 Закону № 1810-VIII судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 є пенсіонером і отримує пенсію за віком.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного та додаткового покарання на підставі пункту «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, оскільки на день набрання чинності цим Законом вік обвинуваченого складає 75 років і обвинувачений ОСОБА_4 дав згоду на застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Під час кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4565 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. 00 коп..

Позивач ОСОБА_5 в позові вказала, що злочином їй спричинено матеріальну шкоду в розмірі 4565 грн. 00 коп., яка складається з витрат на лікування. Моральна шкода полягає у моральних і фізичних стражданнях у зв`язку з отриманою травмою, що створило їй додаткові труднощі в організації життя.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна" та від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при розгляді кримінальної справи і постановленні обвинувального вироку суд повинен вирішити заявлені до засудженого позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, з`ясувати характер і розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненими діями і шкодою, що настала. При цьому слід мати на увазі, що солідарна матеріальна відповідальність наступає лише у випадку, коли шкоду заподіяно спільними сумісними діями кількох засуджених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи.

З урахуванням наданих потерпілою ОСОБА_5 розрахунків, суд вважає за необхідне вищезазначений позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково зі стягненням матеріальної шкоди у розмірі 3734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 30 коп., що підтверджена квитанціями та моральної шкоди у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Крім того, прокурором Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Знам`янської центральної районної лікарні заявлено цивільний позов на суму 1839 грн. 96 коп., які було витрачено Знам`янською центральною лікарнею на лікування потерпілої від злочину.

Обвинувачений в судовому засіданні позови визнав.

Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених коштів з винних осіб до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 16.07.1993 року №545, передбачено, що сума коштів, які підлягають відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та щоденної вартості його лікування.

З урахуванням встановлення вини обвинуваченого, встановленої загальної суми заподіяної шкоди, вбачається необхідним позов прокурора до обвинуваченого про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої від злочину ґрунтується на законі, є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 371, 373, 374 КПК України, п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» за N 1810-VIII, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 /двохсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 /два/ роки.

На підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року 1810-VIII, звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного та додаткового покарання, як особу, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Цивільний позов Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Знам`янської центральної районної лікарні до ОСОБА_4 - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , уродженця с. Знам`янка Знам`янського району Кіровоградської області на користь Знам`янської центральної районної лікарні витрати на лікування потерпілої ОСОБА_5 в сумі 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн. 96 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заподіяної матеріальної і моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , уродженця с. Знам`янка Знам`янського району Кіровоградської області на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 3734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 30 коп., які підтверджені наданими квитанціями та моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертних досліджень в сумі 1496.52 гривень.

Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 21063», д.р.н " НОМЕР_2 ", який переданий на зберігання ОСОБА_4 - залишити останньому, як йому належний.

Речовий доказ - електронний носій у вигляді компакт-диску із записом з камер відео спостережень магазину «Продукти-364 ТОВ «АТБ-Маркет», який зберігається в матеріалах кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .