Ухвала
Іменем України
16 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 654/1781/17

Провадження № 51-670 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 09 жовтня 2017 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001182, щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокандакове Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 29.04.2010 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 16.05.2011 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 роки 6 місяців, звільненого 12.08.2014 року по відбуттю покарання,
засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 15 червня 2017 року знаходячись в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, на набережній, без мети збуту, з метою власного вживання придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, загальною масою 0,038г., який зберігав при собі у правій кишені куртки, допоки його не було виявлено та вилучено працівниками поліції у той же день в ході проведення особистого огляду під час складання адміністративного протоколу за ст. 178 КУпАП.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09 жовтня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що місцевий суд безпідставно не застосував положення ст.ст. 96-1, 96-2 КК про спеціальну конфіскацію, які підлягають застосуванню, а необґрунтовано прийняв рішення про знищення речового доказу ацетильованого опію, який був предметом злочину. На думку прокурора, його необхідно було конфіскувати у власність держави. Проте апеляційний суд вирок місцевого суду в цій частині не скасував, доводи прокурора необґрунтовано залишив без задоволення.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засудженого, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Щодо доводів касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування до майна, яке є предметом кримінального правопорушення спеціальної конфіскації, то колегія вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

За змістом ст. 96-1 КК України (у редакції Закону від 18 лютого 2016 року) спеціальна конфіскація застосовується у випадках, визначених КК, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами перцюю і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто за статтею, яка не входить до переліку статей, за якими застосується спеціальна конфіскація.
Відповідно до оскаржуваного судового рішення, майно, яке було предметом кримінального правопорушення, а саме опій ацетильований, постановою органу досудового розслідування визнано речовим доказом.
Згідно зі ст. 56 Наказу від 27.08.2010 року «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обігу, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» у вироку, постанові судді або ухвалі суду, постанові органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи повинно бути вирішене питання про долю речових доказів, при цьому, речі, вилучені з обігу, підлягають передачі відповідним установам або знищуються.
Таким чином, оскільки судом щодо ОСОБА_4 постановлено вирок, а опій ацетильований є наркотичним засобом, обіг якого заборонено (вилученим з цивільного обороту майном), тому суд на підставі 100 КПК України прийняв обґрунтоване рішення про знищення вказаного речового доказу.

Наведені обставини отримали належну оцінку апеляційного суду, який перевірив справу за апеляційною скаргою прокурора, доводи якої є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення правильно залишив вирок суду першої інстанції у відповідній частині без зміни.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 09 жовтня 2017 щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3