Справа № 367/527/17
Провадження № 1-кп/367/460/2017
У Х В А Л А
13 вересня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 21.12.2012 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч.1 ст.366 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.12.2012р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч.1 ст.366 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення його до розгляду.

Обвинувачений та захисник підтримали думку прокурора.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Враховуючи зазначене вище нормативне обґрунтування, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт по даному провадженню не відповідає вимогам закону, оскільки формулювання обвинувачення містить суперечності та неконкретизованість, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у службовому підробленні, тобто внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Так, в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_5 у не встановленому місці, у період січень-серпень 2010 р. організував внесення завідомо неправдивих відомостей до первинних документів щодо наявності фінансово-господарьских відносин та реалізацію товарів від ТОВ «Енерго-Імпекс-Софт», однак при цьому не зазначено в який саме спосіб він організував внесення неправдивих даних, хто вніс такі дані та до яких первинних документів.

Крім того, як при викладенні обставин, встановлених прокурором, так і у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 на підставі податкової накладної від 20.07.10 №70603 та внесеними невстановленими особами за проханням ОСОБА_5 завідомо неправдивими відомостями щодо наявності факту реалізації товарів від ТОВ «Енерго-Імпекс-Софт», ОСОБА_5 в липні 2010 р. отримав право для ТОВ «НВП «Енергогазпром» відобразити в податковій звітності з ПДВ за червень 2010 р. в розмірі 3 150 712,80 грн., але залишається не зрозумілим коли саме ОСОБА_5 просив невстановлених осіб внести неправдиві відомості, які саме відомості та в які саме документи.

Також ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, переслідуючи мету ухилення від сплати ПДВ, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до декларації з ПДВ ТОВ «НВП «Енергогазпром» за липень 2010 р. з використанням підроблених первинних документів, отримав у період січень-липень 2010 р. від невстановлених осіб, які при його організації підробляли підпис директора ТОВ «Енерго-Імпекс-Софт», договір від 11.01.10 № 11/01-2, додаток № 1 до цього договору, податкову накладну від 20.07.10 № 70603, видаткову накладну від 20.07.10 № 70603.

Із зазначеного залишається незрозумілим які саме дії вчинив ОСОБА_5 , до яких документів і які саме неправдиві відомості було внесено.

В подальшому ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він в період січень-серпень 2010р. надав розпорядження головному бухгалтеру ТОВ «НВП «Енергогазпром`на внесення завідомо неправдивих відомостей до податкової декларації з ПДВ за липень 2010 р. та до додатку 5 до податкової декларації.

Однак, не зазначено які саме неправдиві відомості він розпорядився внести до вказаних документів.

Невизначеність таких обставин обмежує обвинуваченого права на захист, мати змогу йому та його захиснику знати у чому конкретно, у вчиненні яких дій та якого злочину його обвинувачують, мати змогу спростовувати такі обставини та надавати відповідні докази, а суд позбавляє можливості роз?яснити в чому обвинувачений обвинувачується, об?єктивно розглянути справу в межах висунутого обвинувачення, перевірити його доказами і винести справедливе рішення.

Отже, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, він підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.12.2012 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч.1 ст.366 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 18.09.2017 р. о 17 год 20 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1