УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_4 судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає скаргу.
При цьому, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону у поданій скарзі прокурор не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання в наслідок м`якості через застосування ст. 75 КК та необхідності скасування ухвали апеляційного суду на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412 414, 419 цього Кодексу, враховуючи положення

статей 50, 65 КК та зважаючи на приписи ст. 75 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Також, прокурор не зазначає, яких саме порушень норм матеріального чи процесуального права допустився апеляційний суд змінюючи вирок місцевого суду і виключаючи з його резолютивної частини вказівку про зобов`язання засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, з огляду на те, що вироком місцевого суду на засудженого було покладено обов`язки передбачені лише ч. 1 ст. 76 КК.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим

ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3