Справа № 336/3751/17-к
Пр. № 1-кп/336/386/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець: м. Запоріжжя, громадянин України, українець, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, не працюючий, який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 23.10.2008 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 69, 70 КК України, до 4 років позбавлення волі. Звільнений 12.07.2011 з Бердянської ВК Запорізької області № 77, умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 10 днів;
-29.08.2012 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.04.2015 з Софіївської ВК Запорізької області №55, умовно-достроково, не відбутий строк 8 місяців 5 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,
Під час судового засідання, суд -

ВСТАНОВИВ:
12.06.2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , таємно шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з холодильника, який знаходиться в кухонній кімнаті планшетний ПК «Ergo Tab A700» 3G в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки товариства з обмеженою відповідальністю «НОТАРІУС» від 27 червня 2017 року, складає 1600 гривень. Крім цього в планшетному ПК була встановлена сім-картка з мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_3 , яка не представляє для потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальної цінності.
Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 попрямував на торгівельний ринок «Анголенко» в м. Запоріжжя, де передав планшетний ПК «Ergo Tab A700» 3G ОСОБА_6 за грошові кошти у розмірі 350 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1600 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, вказав, що вчинив злочин у зв`язку з потребою в грошах.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, просив суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановленню істини в кримінальному провадженні.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за умисні корисливі злочини, за які відбував реальне покарання, а також те, що останній визнав вину повністю та покаявся у вчиненому, сприяв суду у встановленні істини по даному кримінальному провадженню, офіційно не працює, думку потерпілого щодо несуворого покарання, наявність на утриманні малолітньої дитини, тому суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 в рамках санкції ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі. Підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає.
В ході судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло усне клопотання про застосування амністії до останнього та звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році». В обґрунтування даного клопотання останній посилався на те, що на момент набрання чинності вказаного закону має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 2016 р.н., вчинив злочин середньої тяжкості, вину визнає в повному обсязі, та щиро покаявся у вчиненому.
Відповідно до п.«в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», що набрав чинності з 06.09.2017 року, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, можливо звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо-тяжкими, відповідно до ст.12 КК України.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» із змінами від 1 жовтня 1996 року № 392/96-ВР, рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» має дитину сина ОСОБА_7 2016 р.н., якому не виповнилось 18 років, а вчинений ним злочин відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також те, що обвинувачений надав усне клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році», то ОСОБА_4 можливо звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні» із змінами від 1 жовтня 1996 року № 392/96-ВР та Законом України «Про амністію у 2016 році» суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (ДВОХ) років обмеження волі.
На підставі п. «в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком у вигляді 2 (ДВОХ) років обмеження волі.
Речові докази по справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1