Постанова

іменем України
12 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 727/1739/16-к
провадження № 51-1567км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 7 червня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000674, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівців, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115,

ч. 4 ст. 187 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 березня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за: ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна, належного на праві власності, крім житла; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна, належного на праві власності, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна, належного на праві власності, крім житла.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Питання щодо речових доказів та судових витрат вирішено судом відповідно до вимог закону.
Згідно з вироком суду 16 вересня 2015 року приблизно о 20:00 ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до дому свого знайомого ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ) із метою заволодіння грошима і застосував до нього фізичне насильство, небезпечне для його життя і здоров`я, а саме: завдав кухонним ножем удару в область нижньої губи, а також численних ударів руками та ногами по голові й тулубу до тих пір, поки потерпілий не перестав подавати ознаки життя. Смерть ОСОБА_8 настала на місці події у проміжок часу між 20:00 та 24:00 від геморагічного шоку, який виник як ускладнення від гострої масивної внутрішньої кровотечі внаслідок закритої тупої травми грудної клітини з численними переламами ребер, ушкодженням перекарду та серця. Після чого ОСОБА_7 , вважаючи свої дії достатніми та необхідними для настання смерті ОСОБА_8 , реалізовуючи свій корисливий мотив, заволодів гаманцем потерпілого вартістю 20 грн, в якому було 1525,82 грн, після чого, залишив місце проживання потерпілого, заподіявши своїми умисними діями йому матеріальної шкоди на суму 1545,82 грн.
16 вересня 2015 року приблизно о 20:00 ОСОБА_7 , знаходячись у помешканні ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ) маючи умисел на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті останньому з корисливих мотивів завдав ОСОБА_8 ударів руками та ногами в область розташування життєво-важливих органів голови, шиї, тулуба, а також ножем в область нижньої губи, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. Смерть ОСОБА_9 настала на місці злочину у проміжок часу між 20:00 та 24:00 від геморагічного шоку, що виник як ускладнення від гострої масивної внутрішньої кровотечі, ушкодженням перекарду та серця.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 7 червня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_7 без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на те, що всупереч вимогам ст. 419 КПК, суд заливши апеляційну скаргу без задоволення не зазначив підстав на яких визнав її необґрунтованою. Також суд, як вважає ОСОБА_6 , повторно не дослідивши та не оцінивши доказів, про які зазначав захисник у клопотанні, дав неправильну правову оцінку обставинам, формально розглянув кримінальне провадження і погодився з висновком районного суду про доведеність винуватості засудженого.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу і просив її задовольнити. Прокурор ОСОБА_5 вважала цю скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Згідно зі ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції має бути зазначено підстави, на яких суд визнав апеляційну скаргу необґрунтованою.
Суд касаційної інстанції відповідно до вимог ст. 433 КПК, перевіряючи правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин, дійшов висновку, що цей суд дотримався вищевказаних вимог закону у повному обсязі.
Так, суд апеляційної інстанції, перевіряючи вирок за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , установив, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2

ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні

й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, оскільки місцевий суд з`ясував передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння

й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Фактичні дані, які покладено в основу вироку

та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 , отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду і не викликали в апеляційного суду сумніву в законності їх збирання та процесуального закріплення.
Зокрема, такого висновку апеляційний суд дійшов на підставі аналізу:
- показань потерпілої ОСОБА_10 (колишньої дружини ОСОБА_8 ), котра пояснила, що 10 вересня 2015 року під час спільного застілля в будинку її чоловіка вона чула від ОСОБА_7 , що в нього немає грошей навіть на цигарки

і ОСОБА_8 дав йому 50 грн, а через декілька днів він знов прийшов до чоловіка і запитував, чи немає для нього якоїсь роботи. 13 вересня 2015 року за виконану роботу потерпілий дав ОСОБА_7 могорич і той пішов із будинку, а чоловік виявив відсутність 88 грн. Гроші взяв ОСОБА_7 , у чому він зізнався наступного дня і запевнив, що відпрацює їх. 15 вересня 2015 року чоловік телефоном повідомив їй, що отримав пенсію 1550 грн, і до нього має прийти ОСОБА_7 ;
- показань свідка ОСОБА_11 , аналогічних показанням потерпілої;
- показаннями свідка ОСОБА_12 сусіда потерпілого, який пояснив, що бачив засудженого в будинку ОСОБА_8 останнього разу 15-16 вересня 2015 року приблизно о 20:00, коли повертався з роботи, а засуджений ішов у бік будинку потерпілого;
- показань свідка ОСОБА_13 , котра пояснила, що 15 чи 16 вересня 2015 року в період із 19:00 по 21:00 вона перебувала в будинку

АДРЕСА_2 , куди приблизно через годину прийшов ОСОБА_7 . Він перебував у стані алкогольного сп`яніння і скаржився на біль у руці, вона бачила спухлу кисть його руки, ран або пошкоджень на руці в області припухлості вона не бачила, однак бачила щось схоже на пляму бурого кольору. ОСОБА_7 пояснив це тим, що побився з «гробарем» чоловіком, який копав могили. Вони разом із ОСОБА_7 ходили в магазин, і він купляв горілку, гроші у засудженого вона бачила;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , які є аналогічними показанням, що дала свідок ОСОБА_13 ;

- показань свідка ОСОБА_15 , сусіда ОСОБА_8 , котрий підтвердив,

що 16 вересня 2015 року приблизно о 12:00 бачив, як потерпілий сварився

з ОСОБА_7 через пропажу грошей;
- показань свідка ОСОБА_16 , котра пояснила, що вона 16 вересня 2015 року приблизно о 12-й год. неподалік кладовища зустрілася з ОСОБА_7 , вони вживали горілку, якою пригощав останній, в подальшому до них підійшов її співмешканець ОСОБА_17 , і вони вже утрьох вживали спиртне. За цей час жодних сварок чи бійок між ними не було, тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 вона не бачила, чому останній зазначав про те, що між ним та її чоловіком була бійка, їй не відомо;
- показань свідка ОСОБА_17 , аналогічних свідченням ОСОБА_16 , в тому числі й про те, що жодних конфліктів та бійки у нього із засудженим не було;
- показань свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що у вересні 2015 року, точного числа не пам`ятає, коли вона ввечері повернулася до свого будинку ( АДРЕСА_2 ), побачила там ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які розпивали спиртні напої та приєдналася до них; вона бачила, що одна з кистей рук ОСОБА_22 припухла, а сам він скаржився на біль у руці;
- показань свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що підробляє, працюючи

на кладовищі, і його часто називають «гробарем», із ОСОБА_22 він узагалі не знайомий. Жодних конфліктів чи бійок із ним 16 вересня 2015 року він не мав.
Крім того в основу вироку суд поклав такі фактичні дані, що містяться:
- у протоколі огляду місця події від 17 вересня 2015 року, відповідно до якого було виявлено труп ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями, сліди пальців рук, взуття;
- у відеозаписі огляду місця події;
- в акті застосування службової собаки;
- у протоколах додаткового огляду місця подій від 17 вересня 2015 року та протоколі додаткового огляду місця подій від 18 вересня 2015 року, відповідно до якого було додатково вилучено сліди рук;

- у протоколі огляду трупа від 17 вересня 2015 року;
- у свідоцтві про смерть, згідно з яким причиною смерті потерпілого є закрита тупа травма грудної клітини з численними переламами ребер та ушкодженням серця;
- у висновку судово-медичної експертизи 16 листопада 2015 року, відповідно до якого у потерпілого виявлено численні тілесні ушкодження, встановлено, що його смерть настала від геморагічного шоку в проміжок часу між 20:00 та 24:00;
- у висновку дактилоскопічної експертизи від 14 січня 2016 року, з якого вбачається, що вилучені в ході огляду квартири потерпілого сліди пальців рук належать засудженому ОСОБА_7 ;
- у висновках експерта від 6 жовтня 2015 року, згідно з якими на зрізах нігтьових пластин із кистей обох рук трупа ОСОБА_8 знайдено білок людини та епітеліальні клітини, що не мають травматичного походження, а при встановленні групової належності клітин виявлено характерний для ОСОБА_24 антиген В, який є основним;
- у висновках молекулярно-генетичних експертиз від 8 жовтня 2015 року, відповідно до яких на поверхнях шортів, сорочки та шльопанців, що були добровільно видані ОСОБА_7 виявлено слідки крові людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на шортах засудженого, є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові трупа ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , генетичні ознаки клітин, виявлених на клинку ножа, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 , а генетичні ознаки клітин, виявлених на руків`ї ножа, збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_8 ;
- у протоколі добровільної видачі від 17 вересня 2015 року;
- у протоколі отримання зразків для експертизи від 17 вересня 2015 року;
- у висновку експерта від 12 жовтня 2015 року, згідно з яким при дослідженні піднігтьового вмісту правої руки ОСОБА_7 виявлено білок людини і знайдено епітеліальні клітини, які можуть походити не тільки від самого ОСОБА_25 , a й від потерпілого ОСОБА_8 ;
- у висновку експерта від 21 вересня 2015 року, відповідно до якого у

ОСОБА_22 виявлено перелам косий п`ятої п`ясткової кістки правої кисті, що міг виникнути в результаті завдання удару кулаком руки по твердому тупому предмету (голова людини);
- у висновку експерта від 13 жовтня 2015 року, згідно з яким ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності ОСОБА_22 не виявляв, міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними;
- у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21 вересня 2015 року, під час якого ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_22 як особу, котру він знає візуально, при цьому заперечив наявність будь-яких конфліктів з останнім 16 вересня 2015 року;
- у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21 вересня 2015 року, під час якого свідок ОСОБА_12 упізнав ОСОБА_22 і вказав, що бачив як останній заходив до ОСОБА_8 16 вересня 2015 року о 20:00.
Разом із цим, будучи допитаним у суді першої інстанції, ОСОБА_7 не визнав своєї вини в інкримінованих йому злочинах і пояснив, що він 16 вересня 2015 року дійсно був у потерпілого вдома, де виконував ремонтні роботи, а близько 11-12-ї год. після того, як ОСОБА_8 розрахувався грошима і налив йому 100 г, він пішов до домогосподарства ОСОБА_26 , де разом з іншими особами вживав спиртні напої та пробув там до ранку наступного дня.
Однак позицію засудженого щодо невизнання вини та заперечення факту вчинення кримінальних правопорушень суд розцінив, як спосіб захисту останнього та бажання уникнути покарання за вчинене, оскільки його винуватість повністю підтверджується доказами, наявними у кримінальному провадженні.
Доводи в касаційній скарзі захисника, аналогічні доводам у його апеляційній скарзі в частині непричетності ОСОБА_7 до вчинених злочинів, належним чином перевірив апеляційний суд і обґрунтовано визнав їх такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону.
В цьому провадженні у межах фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, використавши результати його оцінки доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку про правильність засудження ОСОБА_7 за п. 6 ч. 2 ст. 115,

ч. 4 ст. 187 КК, про що навів переконливі аргументи.
Не залишилися без оцінки твердження захисника про те, що на засудженого з боку працівників поліціїздійснювався фізичний та моральний тиск. Так, в ухвалі суд зазначив, що при перевірці матеріалів кримінального провадження було встановлено, що жодних проявів упередженості щодо ОСОБА_24 з боку слідчих органів та суду не виявлено. А з вироку місцевого суду вбачається, що за зверненням засудженого було проведено службове розслідування щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів слідства, проте такі твердження не підтвердились і службове розслідування було закінчено.
Що стосується доводів захисника про те, що апеляційний суд в усупереч вимогам КПК повторно не дослідив доказів, хоча захисник заявив клопотання про їх дослідження, є необґрунтованими виходячи з нижченаведеного.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, і може (але не зобов`язаний) дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно в разі якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не породжує для цього суду обовязку досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. В ч. 2 ст. 23 КПК зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, то суду апеляційної інстанції немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

В своєму клопотанні про повторне дослідження доказів захисник не вказував про неповноту та порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні. Тому, апеляційний суд виходив із доказів, досліджених судом першої інстанції, у зв`язку з чим повторне дослідження вже встановлених обставин не було потрібно, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника.
При розгляді апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції перевірив викладені доводи і належним чином мотивував своє рішення. Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні судом не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд,
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 7 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3