1Справа № 335/800/18 1-кс/335/737/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органами та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, Розівського району, с. Зеленопіль, громадянина України, не одруженого, працюючого інспектором роти № 1 батальйону № 1Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що слідчим відділом прокуратури Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000551 від 13.10.2017 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 24.02.2017 №67 о/с

ОСОБА_5 призначено інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі УПП в м. Запоріжжі ДПП НПУ).

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 24.02.2017 № 67 о/с інспектору роти №1 батальйону №1 УПП в

м. Запоріжжі ДПП НПУ ОСОБА_10 присвоєно спеціальне звання рядового поліції.

Перебуваючи на займаній посаді ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі за текстом Закон), Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського , професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною 1 статті 19 Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Статтею 43 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Так, 11.10.2017 приблизно о 20 годині 30 хвилин інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної опції Національної поліції України ОСОБА_5 під час несення чергування на стаціонарному посту «Запоріжжя-північ», що розташований на автомагістралі Н-08 при в`їзді до АДРЕСА_2 зупинено автомобіль ВАЗ 21114 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 . Надалі, в ході проведення поверхневого огляду вказаного автомобіля інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної опції Національної поліції України ОСОБА_8 виявлено предмет, зовні схожий на бейсбольну біту, виготовлену кустарним способом, у зв`язку з чим ОСОБА_8 викликав на місце слідчо-оперативну групу Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області.

У подальшому, у період часу приблизно з 20 години 30 хвилин 11.10.2017 до 01 години 20 хвилин 12.10.2017, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ОСОБА_8 , з метою покарати ОСОБА_11 за перевезення, на думку вказаних співробітників поліції, забороненого у обігу предмету, знаходячись біля, а також всередині будівлі вказаного стаціонарного посту, незаконно утримували ОСОБА_11 біля приміщення стаціонарного посту за низької температури атмосферного повітря, обмежуючи свободу переміщення останнього шляхом усних заборон залишати вказане місце до прибуття слідчо-оперативної групи та позбавляючи його можливості вживання їжі та пиття, що призвело до погіршення стану здоров`я ОСОБА_11 та завдало останньому сильних фізичних та моральних страждань.
Надалі, 12.10.2017, приблизно з 01 години 20 хвилин інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ОСОБА_5 перебуваючи поряд з будівлею стаціонарного посту «Запоріжжя-північ», що розташований на автомагістралі Н-08 при в`їзді до АДРЕСА_2 , перевищуючи владу та службові повноваження працівника поліції, діючи умисно, за попередньою змовою з інспекторами роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усупереч вимогам ст.ст. 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», без попередження, за відсутності підстав, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», з метою пригнічення волі потерпілого ОСОБА_11 до спротиву застосував до відносно останнього поліцейський захід примусу, а саме фізичну силу, спочатку руками утримуючи праву руку потерпілого ОСОБА_11 , надалі за допомогою обох рук утримуючи потерпілого ОСОБА_11 за шию, а в подальшому за допомогою обох рук утримуючи потерпілого ОСОБА_11 за ліву руку, в той час як ОСОБА_8 усупереч вимогам ст.ст. 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», без попередження, за відсутності підстав, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» застосував до потерпілого ОСОБА_11 спеціальний засіб гумовий кийок, шляхом нанесення потерпілому ОСОБА_11 не менше 13 ударів зазначеним кийком по гомілках обох ніг, чим спричинив останньому синці в області обох гомілок, що самі по собі кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, згідно висновку експерта від 16.10.2017 №2481.

Надалі, 12.10.2017, приблизно з 01 години 35 хвилин інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ОСОБА_5 , перебуваючи поряд з будівлею стаціонарного посту «Запоріжжя-північ», що розташований на автомагістралі Н-08 при в`їзді до АДРЕСА_2 , перевищуючи владу та службові повноваження працівника поліції, діючи умисно, за попередньою змовою з інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ОСОБА_9 , який утримував обома руками праву руку потерпілого ОСОБА_11 , усупереч вимогам ст.ст. 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», без попередження, за відсутності підстав, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» застосував до потерпілого ОСОБА_11 спеціальний засіб кайданки.

Слідчий посилаючись на те, ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і можливого призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі від до 10 років, після отримання повідомлення про підозру, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, беручи до уваги, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, просить клопотання задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри, вважають недоведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу прокуратури Запорізької області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 13.10.2017 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України.

18.01.2018 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України

Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів за викладених у клопотанні обставин.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.
Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, тяжких злочинів, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, має міцні соціальні зв`язки.
Враховуючи характер висунутої підозри, з врахуванням позитивних характеристик підозрюваного ОСОБА_5 , а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, про що в тому числі свідчать його явки за викликом органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє задоволенні клопотання.
Враховуючи наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а також, враховуючи ініціативу ОСОБА_12 та Гогохія Нонокнііа про залучення їх у якості поручителів ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, яка у відповідності до ст. 180 КПК України полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з м. Запоріжжя; повідомляти про зміну місця проживання слідчого, прокурора або суд.

Покладення інших обов`язків слідчий суддя вважає недоцільним, оскільки, на переконання слідчого судді застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки та покладення перелічених обов`язків забезпечить належну поведінку підозрюваної та виконання процесуальних рішень.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, відповідно до якої досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії обов`язків, покладених судом на підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, до 18.03.2018 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 180, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органами та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України, запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Визначити поручителями підозрюваного ОСОБА_5 громадян: ОСОБА_12 та Гогохія Нонокнііа.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з м. Запоріжжя;

- повідомляти про зміну місця проживання слідчого, прокурора або суд.

Встановити підозрюваному ОСОБА_5 строк виконання покладених на нього обов`язків до 18 березня 2018 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити поручителям ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьмі років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу; роз`яснити їх право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою відповідальність, та необхідність у цьому разі забезпечення явки підозрюваного до органу досудового розслідування чи до суду з метою вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу; а також роз`яснити, що у разі невиконання ними взятих на себе обов`язків на них може бути накладено грошове стягнення від п`яти до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1