Ухвала
іменем україни
14 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційні скарги засудженого

ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року,
вс т а н о в и л а:

У касаційних скаргах (від 11 вересня 2017 року та 14 вересня 2017 року) засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.
Ці касаційні скарги подані з порушенням вимог ст. 427 КПК України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Разом з тим, зазначаючи у своїх касаційних скаргах про незаконність постановлених щодо нього вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, засуджений обґрунтованих доводів, з огляду на положення статей 412, 413 КПК України та положень статей 50, 65 КК України не наводить. Натомість засуджений посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Так, у вступних та прохальних частинах касаційних скаргзасудженого

ОСОБА_4 зазначено про оскарження як вироку суду першої інстанції так і ухвали суду апеляційної інстанції, тоді як його доводи сформульовані лише щодо незаконності вироку районного суду, що свідчить про неузгодженість позиції засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, вона залишається без руху. Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків не пізніше встановленого судом строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху (заявник має підтвердити, що він не пропустив цей строк при повторному зверненні до суду).

Крім того, засуджений ОСОБА_4 має визначитися і вказати, яку касаційну скаргу ( від 11 вересня 2017 року чи то від 14 вересня 2017 року) він вважає такою, яка має бути розглянута судом касаційної інстанції.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року залишити без руху та надати йому п`ятнадцятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог суду, касаційна скарга буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3