Справа № 592/4807/18
Провадження № 1-кс/592/2292/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , адвоката- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001415 від 28.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором про накладення арешту на майно, яке мотивується тим, що під час огляду авто ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , у сервісному центрі 5946, який знаходиться у м. Суми, судовий експерт ОСОБА_6 повідомив, що номер кузову підроблений. (ЖЕО 27328 від 27.04.2018).
За вказаним фактом 28.04.2018 року Сумським ВП ГУНП в Сумській області розпочато кримінальне провадження № 0001415, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
27.04.2018 року у ході огляду місця події, слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , було вилучено: 1) автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , 1993 р.в., червоного кольору, кузов № НОМЕР_2 , який поміщено на території Сумського ВП по вул. Охтирська 14 в м. Суми; 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СІВ № НОМЕР_3 на Ім`я ОСОБА_8 , та зв`язка ключів з брелком до вилученого автомобіля, поміщено до пакету №1.
Допитано в якості свідка гр. ОСОБА_4 , який пояснив, що 25.07.2009 придбав собі автомобіль ВАЗ 21093, червоного кольору, 1993 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 в м. Суми по оголошенню у газеті. Він купляв даний автомобіль по довіреності у чоловіка на Ім`я ОСОБА_9 (іншої інформації про нього не знає), але власника який вказаний в довіреності він не бачив. Далі він користувався даним автомобілем до 27.04.2018. У серпні 2018 року спливає термін довіреності, тому він почав шукати ОСОБА_9 , але не знайшов. Тоді вирішив автомобіль продати та знайшов покупця. При огляді автомобіля по вул. Білопільський Шлях в м. Суми був залучений судовий експерт, яким виявлено, що номери на кузові та двигуні мають ознаки підробки, тому про даний факт було повідомлено правоохоронні органи. Враховуючи те, що автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , 1993 р.в., червоного кольору, кузов № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 , може бути засобом вчинення кримінального правопорушення та у зв`язку з необхідністю проведення повного огляду зазначеного транспортного засобу, проведення трасологічної експертизи, для встановлення зміни номерів кузову, яким способом вони змінювалися та які були первинні номери кузова вказаного автомобіля, просить накласти арешти на вилучене майно.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання у повному обсязі, додавши, що необхідно буде також провести технічну експертизу документів, з метою збереження технічного стану автомобіля, виключення його знищення, пошкодження тощо не можна його віддавати володільцю ОСОБА_4 у відповідності до вимог КПК України.
Володілець майна- ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, вказували, що не має необхідності в накладенні арешту. В разі ж задоволення клопотання, просять суд передати на відповідальне зберігання автомобіль володільцю.
Заслухавши думку слідчого, володільця майна, адвоката, вивчивши клопотання та додані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. ч. 1 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначив слідчий, постановою від 28.04.2018 року автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , 1993 р.в., червоного кольору, кузов № НОМЕР_2 , який поміщено на території Сумського ВП по вул. Охтирська 14 в м. Суми, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СІВ № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , та зв`язку ключів з брелком до вилученого автомобіля визнано в якості речового доказу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим, слідчим доведено, що вилучене майно, може бути доказом злочину, автомобіль та свідоцтво про реєстрацію потрібні для проведення ряду експертиз, встановленню істини у справі, та є можливість його використання у кримінальному провадженні, також є наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , 1993 р.в., червоного кольору, кузов № НОМЕР_2 , який знаходиться на території Сумського ВП по вул. Охтирська 14 в м. Суми; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СІВ № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , та зв`язку ключів з брелоком до вилученого автомобіля, які поміщено до пакету №1.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Суддя ОСОБА_1
З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_1