У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення.
Вказав, що 20.10.2017 подав через поштову службу України керівнику ГПД Національного антикорупційного бюро України заяву за вих. №1913/20 про вчинене кримінального правопорушення ОСОБА_4 , дану заяву було отримано НАБУ 23.10.2017, однак, станом на 25.10.2017 відомості до ЄРДР не внесені.
У судове засідання 16.11.2017 ОСОБА_3 в судове засідання, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою від 06.11.2017.
В судове засідання представник НАБУ не з`явився будучи повідомленим про розгляд скарги, його неявка не перешкоджає розгляду скарги. Представником НАБУ було подано до суду пояснення, в яких пояснено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 в межах компетенції Головним підрозділом детективів Національного бюро не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки, у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення суддями Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінальних корупційних правопорушень, підслідних детективам Національного бюро, розгляд інших питань, порушених у заяві, не належить до компетенції Національного бюро. У зв`язку з цим, листом від 27.10.2017 №111-006/39064 заява скаржника направлена до прокуратури міста Києва для організації розгляду відповідно до компетенції. На думку органу досудового розслідування, бездіяльність з боку службових осіб НАБУ відсутня.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 23 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Законодавець, контроль та забезпечення проведення досудового розслідування у розумні строки, поклав на прокурора та слідчого суддю (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції).

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не с перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

За правилами ч.ч. 1, 8 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення її зі змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Разом з тим, незважаючи на обов`язкову участь у розгляді скарги особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , будучи завчасно повідомленим про розгляд скарги в судове засідання не з`явився, що свідчить про фактичне не підтримання поданої скарги та недоведення згаданих обставин.
З огляду на наведене, скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: