Справа № 346/1457/17
Провадження № 11-кп/779/122/2018
Категорія ст. 82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 28.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

з участю: прокурора ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати як таку, що винесена без урахування дійсних обставин справи, оскільки суд не врахував тривалий термін відбутого засуджений ОСОБА_8 покарання, і те, що останній, твердо став на шлях виправлення. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що засуджений ОСОБА_8 отримав відповідну освіту і спеціалізацію, відповідну характеристику психолога тощо.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що не зважаючи на те, що засуджений відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання, суд не знайшов підстав для застосування ст.82 КК України, які б свідчили, що засуджений твердо став на шлях виправлення..

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

- прокурор, не підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін;

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що за час відбуття покарання засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, тому відносно нього не може бути застосоване положення ст. 82 КК України.

Відповідно до матеріалів провадження, вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22.09.2011 року, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

10.02.2016 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення - 8 місяців 27 днів.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 рахується з 17.01.2011 року; кінець строку - 20.04.2019 року.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим ОСОБА_8 не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Вбачається, що засуджений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст.115 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Станом на час апеляційного розгляду справи, засуджений ОСОБА_8 відбув необхідну частину строку покарання для можливої заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, проте, при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, головною умовою є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Так, ч. 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно досліджені обставини справи, зокрема не враховано те, що засуджений ОСОБА_8 твердо став на шлях виправлення, отримав відповідну освіту і спеціалізацію, відповідну характеристику психолога, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції повною мірою враховані всі обставини, що передбачені діючим законодавством, а також обставини на які послалася адміністрація установи виконання покарань, як підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`якою.

Свідченням того, що засуджений ОСОБА_8 стане на шлях виправлення, є його поведінка, ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, отримання заохочувань та відсутність стягнень.

Проте, засуджений ОСОБА_8 , за період відбування покарання характеризується негативно, допускає порушення установленого порядку відбування покарання, за що було накладено 19 дисциплінарних стягнень, 6 з яких на даний час не зняті і не погашені. Крім того, з 26.10.2016 року перебуває на профілактичному обліку, як злісний порушник установленого порядку відбування покарання. Також, з 27.10.2016 року перебуває на профілактичному обліку, як схильний до скоєння членоушкодження. На виробництві працевлаштовуватись не бажає. Зневажливо ставиться до майна установи і предметів , якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням. Свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань або перекладає їх виконання на інших засуджених. У відношенні до інших засуджених конфліктний.

Крім того, в матеріалах провадження (а.п. 6-7) міститься повідомлення від 24.02.2017 року, ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто під час відбування покарання у Коломийській виправній колонії № 41.

Під час апеляційного розгляду прокурором долучено копію ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.01.2018 року, з якої вбачається, що кримінальне провадження за таким обвинуваченням перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Що не оспорювали сторони під час апеляційного розгляду.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими та іншими особами, колегія суддів не знаходиться підстав для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 28.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_3