Справа № 573/147/18
Номер провадження 1-кп/573/45/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16 січня 2018 року за №0000024 , по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно - технічна, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого: 1) 10 лютого 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік; 2) 06 травня 2016 року вироком Білопільського районного суду Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 74 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., відповідно до ст. 89 КК України судимості не зняті і не погашені

за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, близько 23 години 00 хвилин 02 січня 2018 року, перебуваючи у магазині «Ліза» за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Річки, вул. Центральна, 9, тримаючи у себе за пазухою куртки цуценя породи «Пікінес» віком 2 місяці, яке йому дала потримати власниця ОСОБА_5 , вирішив його викрасти.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи повторно, користуючись тим, що його дії є непомітними для власниці тварини та ніхто з присутніх у магазині не розуміє значення його дій, забрав вищевказане цуценя породи «Пікінес» вартістю 1 000 грн. та попрямував до себе додому, де закрив у сараї домогосподарства, таким чином розпорядившись викраденим майном у власних корисливих цілях.

Таким чином, своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди у сумі 1 000 грн.

Виконуючи вищевказані дії ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді завдання матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 02 січня 2018 року близько 23 години перебував у магазині «Ліза» , що по вул. Центральній, 9 у с. Річки Білопільського району та мав у себе за пазухою цуценя породи «Пікінес» віком приблизно 2 3 місяці, яке йому попередньо, коли він перебував у гостях у свого знайомого, дала потримати ОСОБА_5 . Вирішивши викрасти цуценя, сказав присутнім у магазині, що воно належить йому, після чого пішов додому та закрив тварину в сараї.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практикою Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів проти власності та має не зняті та не погашені судимості, не працює, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. с. 21-29).

Думку потерпілої ОСОБА_5 , викладену в адресованій суду заяві, яка претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, просила останнього суворо не карати (а. с. 19).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданих злочином збитків.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище пом`якшуючі відповідальність обставини, з урахуванням особи винного, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Суд вважає, що вказане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та недопущення вчинення ним у подальшому кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся, завдані злочином збитки відшкодовані обвинуваченим добровільно під час досудового розслідування.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: