Постанова
Іменем України
22 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 754/10211/15-к
провадження № 51-900 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0004302 за обвинуваченням

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року ОСОБА_12 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. Вирішено цивільні позови, стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 250 грн. у відшкодування матеріальних збитків, 500000 грн. у відшкодування моральних збитків; також стягнуто на користь ОСОБА_11 1000000 грн. у відшкодування моральних збитків, на користь ОСОБА_10 -500000 грн. у відшкодування моральних збитків.
Вирішені питання про речові докази та судові витрати .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок місцевого суду змінено в частині цивільного позову, зменшено суми стягнуті з ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_11 до 250000 грн., та на користь ОСОБА_10 до 250000 грн. У решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду встановлено, що ОСОБА_12 , 15.04.2015 року приблизно о 04 год. 40 хв., знаходячись біля входу в кафе «Победіт» по пр.Маяковського, 60/10 в м.Києві , в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_14 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній не втримався на ногах та впав на асфальтне покриття, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть ОСОБА_14 на місці пригоди, яка настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку. Крім цього, ОСОБА_14 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на слизових оболонках верхньої та нижньої губ лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, ОСОБА_8 , просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_12 , перекваліфікувати дії останнього із ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.ст. 69,75 КК України. Також висловлює альтернативне прохання - пом`якшити призначене засудженому покарання за ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.ст. 69,75 КК України.
В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що засуджений визнає вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки будь-якого умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, від яких останній помер у нього не було. При нанесенні удару долонею в обличчя потерпілого обвинувачений не передбачав, та не міг передбачити його смерть, не бажав її настання, нанесення удару відбулося ненавмисно та не з великою силою, що підтверджується висновком експерта про нанесення легких тілесних ушкоджень у вигляді забійних ран на слизових оболонках губ.
Поряд з цим, захисник зауважує, що для відмежування вбивства через необережність від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, повинні були ретельно досліджуватися докази, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, однак, ні під час досудового слідства, ні під час розгляду справи в судах цього зроблено не було. Також вважає, що при призначенні покарання, суди не повною мірою урахували усі дані про особу ОСОБА_12 та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема того, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 119 КК України, повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, є єдиним годувальником в родині та допомагає матері у вихованні сестри інваліда, а також того, що він останні півроку проживав разом із цивільною дружиною, яка вагітна, повністю відшкодував матеріальну шкоду.

Позиції інших учасників судового провадження

На касаційну скаргу захисника потерпіла ОСОБА_15 подала письмове заперечення, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, адже суд першої інстанції призначив покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, воно відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Вважає правову кваліфікацію дій ОСОБА_12 за ч.2 ст.121 КК України правильною. Звертає увагу на ступінь тяжкості вчиненого злочину та наслідки, що від нього настали, - смерть людини і вважає, що наведені у скарзі захисника доводи про призначення ОСОБА_12 суворого покарання не заслуговують на увагу. Останній заподіяну шкоду не відшкодував.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у судовому засіданні вимоги касаційної скарги підтримали.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення касаційної скарги.

Представник потерпілих ОСОБА_9 та потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 також заперечили проти задоволення касаційної скарги.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно зі ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину та докази, на яких ґрунтується висновок суду.
При цьому, мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.
Зокрема, як убачається з тексту вироку, при формулюванні обвинувачення, суд зазначив, що ОСОБА_12 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_14 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній не втримався на ногах та впав на асфальтне покриття, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть останнього, яка настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з ушкодженнями м`яких тканин голови, перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку, а також ОСОБА_14 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на слизових оболонках верхньої та нижньої губ лівого кута рота на тлі вогнищевого просочуючого крововиливу в слизову оболонку.
Таким чином, у вироку описана диспозиція складу злочину, передбаченого ст.119 КК України, але при цьому дії засудженого кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України.
Крім того, суд не дав належної оцінки доводам захисника щодо наявності у ОСОБА_12 умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, при нанесенні кулаком одного удару в обличчя останньому.
Як наслідок, при ухваленні вироку судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення. Отже, викладені в касаційній скарзі захисника доводи є обґрунтованими.
Що стосується вимог касаційної скарги про те, що суд касаційної інстанції повинен самостійно змінити постановлені по справі судові рішення та перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст.119 КК України, тобто на вбивство через необережність, то вони задоволенню не підлягають, оскільки така перекваліфікація потребує переоцінки зазначених у вироку доказів та вирішення питання щодо можливості розмежування отриманих потерпілим тілесних ушкоджень від нанесеного йому удару в область обличчя та ушкоджень отриманих від падіння з послідуючим ударом об асфальтне покриття. Розгляд цих питань не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Тому, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанції скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Беручи до уваги те, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 є тяжким, судове слідство по даній справі не закінчилося, тому суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на два місяці.
З цих підстав та керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року стосовно ОСОБА_12 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обрати ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, а саме до 21 травня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_16