Справа № 461/6301/17
Провадження № 1-кс/461/6321/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2017 м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
захисників- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тбілісі Республіки Грузія, громадянина України, грузина, не працюючого, не одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гуртожиток,
Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він 10.09.2017 року, близько 16.00 години, перебуваючи на околиці м. Шегині Мостиського району Львівської області, на території міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Шегині», знаходячись в місці формування черги вантажних транспортних засобів, які слідували на виїзд з території України до Республіки Польща та очікували на прикордонно-митне оформлення в порядку черговості, за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи умисел на суттєве порушення роботи міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині», посягаючи на суспільні відносини, що забезпечують обстановку нормального спокою і поведінку громадян в межах міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мету щодо незаконного переправлення через державний кордон України групи осіб у складі: особи без громадянства - ОСОБА_10 , громадян США - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , громадян України - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , громадян Грузії ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , без проходження прикордонного та митного контролю, всупереч вимогам ст.ст. 6, 8 Закону України «Про прикордонний контроль», провокуючи своєю поведінкою активні дії щодо створення умов для переправлення значної кількості осіб через державний кордон України, що полягали в особистій, значній за характером та обсягом участі в таких діях, суттєво порушив порядок роботи прикордонного наряду «Прикордонний патруль» міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині», в складі групи осіб, шляхом прориву заслону прикордонних нарядів на лінії кордону, яке супроводжувалось викрикуванням гасел та закликів провокаційного характеру, демонструючи своїми жестами, закликами та поведінкою іншим учасникам як потрібно діяти, всупереч вимогам працівників правоохоронного органу, вчиняючи непокору їхнім розпорядженням, створюючи значні перешкоди для нормальної роботи міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Шегині», з метою дезорганізації, істотного порушення графіку роботи, зриву та зупинення на значний проміжок часу функціонування даної установи, для подальшого незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усунення перешкод, спровокував та безпосередньо приймав активну участь у вчиненні групових дій значної кількості осіб, що зумовило активну стихійну поведінку потоку значної кількості осіб, в тому числі водіїв, які керували транспортними засобами, які всупереч встановленому порядку та черговості, розпочали безперервно рухатись в напрямку до автомобільного пункту пропуску «Шегині».
Вказані активні дії ОСОБА_4 та інших учасників, що призвели до суттєвого порушення роботи міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині», яке істотно змінило функціонування роботи даної установи, спонукали службових осіб Державної прикордонної служби України вжити невідкладні заходи щодо недопущення конфліктних та кризових ситуацій та тимчасового припинення оформлення пасажирів і транспортних засобів.
Крім того, ОСОБА_4 , будучи обізнаним та достовірно знаючи про дію Указу Президента України від 26.07.2017, згідно якого ОСОБА_10 вважається таким, що втратив громадянство України, посягаючи на суспільні відносини, що забезпечують нормальну законну діяльність правоохоронних органів, наділених в межах своєї компетенції пред`являти вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами, незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, під час виконання працівниками Державної прикордонної служби України, які відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» як працівники органів охорони державного кордону відносяться до працівників правоохоронних органів, своїми активними діями, спрямованими на блокування роботи працівників Державної прикордонної служби України, шляхом викрикування гасел та закликів провокаційного характеру, демонструючи своїми жестами, закликами та поведінкою іншим учасникам як потрібно діяти, всупереч вимогам працівників Державної прикордонної служби України, вчиняючи непокору їхнім розпорядженням, ігноруючи законні вимоги працівників правоохоронного органу щодо необхідності дотримання встановлених законодавством порядку та правил проходження та митного контролю, вчинив активну фізичну протидію здійсненню працівниками правоохоронного органу покладених на них службових обов`язків по охороні державного кордону, тобто опір, спрямований безпосередньо проти представників правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, що призвело до розірвання заслону, який знаходився за місцем несення служби прикордонниками «Вартовий шлагбаум» (кордон) у напрямку Республіки Польща та блокування роботи міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Шегині».
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він перебуваючи на території пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Шегині», що в с. Шегині Мостиського району Львівської області, маючи умисел на незаконне переправлення групи осіб, посягаючи на суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів, будучи обізнаним та достовірно знаючи про встановлений чинним законодавством України порядок перетину державного кордону України громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений слідством час та місці, вступив в злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України без дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, своїми активними діями, спрямованими на блокування роботи працівників Державної прикордонної служби України, шляхом викрикування гасел та закликів провокаційного характеру, демонстрації своїми жестами, закликами та поведінкою іншим учасникам як потрібно діяти, в спосіб надання незаконних вказівок та усунення перешкод, що виразилось у фізичній протидії працівникам Державної прикордонної служби України, всупереч вимогам працівників Державної прикордонної служби України, вчиняючи непокору їхнім розпорядженням, ігноруючи законні вимоги працівників правоохоронного органу щодо необхідності дотримання встановлених законодавством порядку та правил проходження та митного контролю, забезпечив переведення вказаних осіб у напрямку Республіки Польща шляхом розірвання заслону прикордонних нарядів на лінії кордону із складу працівників Державної прикордонної служби України, який знаходився за місцем несення служби прикордонниками «Вартовий шлагбаум» (кордон). Достовірно знаючи, що група осіб у складі: особи без громадянства - ОСОБА_10 , громадян США ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , громадян України - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , громадян Грузії ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які перетнули державний кордон України, але всупереч вимогам ст.ст. 6, 8 Закону України «Про прикордонний контроль» не пройшли прикордонного та митного контролю, що унеможливлювало законний перетин вказаною групою осіб державного кордону України, забезпечив незаконне переправлення за межі автомобільного пункту пропуску «Шегині» на територію України вказаної групи осіб.
Слідчий зазначає, що наявні докази вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим ОСОБА_26 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до семи років; міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_26 дозволяє застосування до нього вид запобіжного заходу не пов`язаного із позбавлення волі. Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_26 кримінально-каране діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі п`яти до семи років. На думку слідчого, підозрюваний може незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, в тому числі із працівників державної прикордонної служби, інших осіб, які ще не допитані у якості свідків, знищити спотворити та приховати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, водночас підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, а також не намагається ухилитись від органів досудового розслідування та суду.
Слідчий просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав подане клопотання, пояснення підозрюваного та позицію захисників, які заперечували щодо обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України і воно отримано підозрюваним 14.09.2017 р. року о 16 годині 20 хвилин. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч. 2 ст. 184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Підозрюваний органами досудового розслідування не затриманий.
Згідно з ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
ОСОБА_4 повідомлено про підозру 14.09.2017 р. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 293, ч. 2 ст. 332, ч.2 ст. 342 КК України, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України є тяжким злочином.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 стверджується зібраними доказами, а саме:
- протоколами огляду місця події митного поста "Шегині" від 10.09.2017 року ( в якому, як пояснив в судовому засіданні прокурор, допущена технічна помилка в даті його складання і помилково зазначена дата «10.08.2017 р.»;
- протоколом огляду місця події митного поста "Шегині" від 11.09.2017 року;
- протоколами "Про адміністративні правопорушення" про вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_27 , згідно з показаннями якого його 10.09.2017 р. у складі шеренги працівників прикордонної служби шарпав за формений одяг ОСОБА_26 і потерпілий з його сторони отримав удар ногою в свою праву ногу;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_28 згідно з показаннями якого 10.09.2017 р працівників прикордонної служби шарпав за одяг та шию ОСОБА_26 і тим самим допомагав незаконно пройти ОСОБА_29 через державний кордон України.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_30 згідно з показаннями якого 10.09.2017 р., на його думку, ОСОБА_26 здійснював дії щодо координації активістів. У свідка склалось враження, що ОСОБА_26 приймає активну участь в організації активних дій мітингувальників, що в подальшому привело до порушення режиму в пункті пропуску «Шегіні». тим самим допомагав незаконно пройти ОСОБА_29 через державний кордон України
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Доводи сторони захисту про недопустимість доказів через порушення права на перехресний допит суд вважає необґрунтованими, оскільки перехресний допит передбачений в КПК України лише при допиті свідка в суді під час судового розгляду (ч. 7 ст. 352 КПК України). Таким чином, вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_4 . Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення може бути більш ретельно досліджено в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Але при цьому прокурор в порушення вимог ч. 2 ст. 178 КПК України не довів суду жодного ризику, зазначеного в ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Одним з ризиків в клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків. Але при цьому в клопотанні не ставиться питання про необхідність покласти на ОСОБА_4 обов`язок утримуватися від спілкування із будь-якими особами. Тому суд не має правових підстав для накладення за власною ініціативою на ОСОБА_4 такого обов`язку.
Стосовно ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду прокурор не тільки нічого не довів суду, а навпаки, погодив клопотання слідчого, в якому зазначається про «стійкі соціальні зв`язки» підозрюваного та про те, що підозрюваний «не намагається ухилитись від органів досудового розслідування та суду». За наявності такого мотивування в клопотанні суд не вбачає жодних правових підстав для зобов`язання підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.
Аналогічні обов`язки підозрюваного визначені в ч. 7 ст. 42 КПК України і не потребують для цього обрання запобіжного заходу.
З тих самих зазначених в клопотанні підстав про «стійкі соціальні зв`язки» підозрюваного та про те, що підозрюваний «не намагається ухилитись від органів досудового розслідування та суду» - відсутня будь-яка необхідність для покладання на підозрюваного обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду закордон.
В клопотанні слідчого відсутні будь-які докази чи обґрунтування того, що існують ризики спроб підозрюваного: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З приводу цих ризиків прокурор в судовому не надав жодного мотивування. При цьому слідчий суддя також не вбачає жодного з цих ризиків з клопотання та доданих до нього матеріалів.
За таких обставин завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням не може бути виконане і потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179, 176-179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-
Відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання за клопотанням слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 293, ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 342 КК України, ОСОБА_4 .
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1