АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1662/17 Справа № 199/3592/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000456, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2017 року, ухваленого стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпро, проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ч.5 ст.72 КК України обраховувати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з 17 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 5113 грн. 24 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 21 липня 2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «М-412», номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 , рухався по вул. Петрозаводській в м. Дніпрі, зі сторони вул.Гуртової у напрямку вул.Донецьке шосе.

Під час руху по вищезазначеній ділянці дороги водій ОСОБА_7 не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, у результаті чого в районі будинку АДРЕСА_3 , допустив наїзд правою передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_11 , який йшов по правому краю проїзної частини вул.Петрозаводської у попутному із ним напрямку, після чого, не зупиняючись, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.10 (а), (в), (г), (д) (е), 12.3 Правил дорожнього руху України.

Від отриманої під час ДТП внутрішньо-черепної травми ОСОБА_11 помер на місці.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині призначення покарання та призначити його підзахисному покарання не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст.75 КК України.

На його думку, призначаючи покарання, суд першої інстанції не врахував роз`яснення, викладені у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, за якими при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Зазначив, що саме пішоходом було порушено правила дорожнього руху, а саме те, що пішохід всупереч вимогам не рухався назустріч руху транспортних засобів, заважав руху іншим учасникам дорожнього руху, в темну пору доби не виділив себе для своєчасного виявлення його іншими учасниками дорожнього руху, що суворо заборонено Правилами дорожнього руху. Тобто, небезпечні дії потерпілого ОСОБА_11 також знаходяться у причинному зв`язку з аварійною обстановкою, що виникла, та, відповідно, з її наслідками. В цьому випадку аварійної обстановки не сталося б без порушення правил дорожнього руху пішоходом.

Вказав, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про оголошення його у розшук, перебуваючи за межами країни, добровільно з`явився із зізнанням, завчасно повідомивши слідчого про час прибуття його до України, надавши через захисника копію проїзного документу. Таким чином, підтвердив свої наміри в подальшому не переховуватись від слідства та фактично добровільно з`явився до суду для обрання йому запобіжного заходу.

ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, щиро покаявся, визнав свою провину в повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував матеріальну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфікував за ч.2 ст.286 КК України.

Оскільки доведеність винуватості обвинуваченого і кваліфікація його дій в апеляційному порядку ніким не оскаржується, колегія суддів не вдається до оцінки доведеності і обґрунтованості вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким необережним злочином, той факт, що ОСОБА_7 залишив місце ДТП, характер та ступінь тяжкості непоправних наслідків правопорушення у вигляді смерті потерпілого, дані про особу обвинуваченого, що ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення та добровільно відшкодував потерпілій витрати на поховання ОСОБА_11 . Врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, за останнім місцем роботи характеризується позитивно, суд врахував всі обставини по справі і правильно прийшов до висновку про те, що він повинен відбувати міру покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до вчиненого призначивши йому строк покарання відповідно до санкції ч.2 ст.286 КК України.

Суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для подальшого пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.
Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що обвинуваченому обрано та призначено надмірно суворий вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки його підзахисний скоїв тяжкий злочин.
Суд при ухваленні вироку із врахуванням всіх обставин та особи обвинуваченого призначив ОСОБА_7 міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.286 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
При вищезазначених обставинах колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання є безпідставними.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2017 року, ухваленого стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді: