Провадження № 1-кс/344/4686/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 002538,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що 25.07.2015 близько

23 год. 20 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_7 знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_1 , побачили

ОСОБА_8 та його знайому ОСОБА_9 , які рухались від арки вказаного будинку до місця паркування автомобіля марки «BMW 330» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 . В цей момент у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник спільний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 та його знайомої ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій протравний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , підбіг з-заді до ОСОБА_8 та наніс йому удар в область голови, внаслідок чого останній впав на землю.

Далі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, продовживши наносити тілесні ушкодження в область голови ОСОБА_8 почав зривати із його шиї золотий ланцюжок із золотою підвіскою у вигляді розп`яття ОСОБА_10 . В цей час, ОСОБА_7 побачивши, що потерпілий ОСОБА_11 чинить фізичний опір ОСОБА_5 , з метою доведення спільного корисливого умислу до кінця також підбіг до ОСОБА_8 та також почав йому наносити удари в область голови, внаслідок чого останній отримав тілесні які не є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, у виді садна та синця в ділянці носа, синця верхньої та нижньої повіки правого ока, крововиливу та садна в ділянці верхньої губи, крайового сколу коронки 3-го зуба на верхній щелепі справа, садна та синця в ділянці лівого ліктьового суглоба, садна та синця в ділянці лівого стегна, які згідно висновку експерта № 861/523-Д, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_9 побачивши, що ОСОБА_5 та

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчиняють умисний корисливий злочин відносно її знайомого ОСОБА_12 із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою запобігти відкритому викраденні його майна та спричиненню тілесних ушкоджень, підбігла до ОСОБА_8 та прикрила його своїм тілом. Тоді, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 чинить перешкоду для доведення умисного корисливого злочину до кінця, обхопив її своїми руками з-заді за спину та відштовхнув від потерпілого, внаслідок чого остання впала спиною до поверхні бордюру тротуарної доріжки, тим самим отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому третього крижового хребця із зміщенням, який згідно висновку експерта № 78/960/15-Д, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, відкрито заволодівши золотим ланцюжком, вартість якого, згідно висновку експерта № 49 від 14.03.2016, становить 8584, 74 грн., золотою підвіскою у вигляді розп`яття ОСОБА_10 , вартість якої, згідно висновку експерта № 49 від 14.03.2016, становить 3562, 96 грн., ключем від автомобіля марки «BMW 330», вартість якого, згідно висновку експерта № 49 від 14.03.2016, становить 718, 00 грн. та брелоком до автомобіля марки «BMW 330», вартість якого, згідно висновку експерта № 49 від 14.03.2016, становить 629, 00 грн., що належать ОСОБА_8 , а також відкрито вирвали з плеча потерпілої ОСОБА_9 її жіночу сумку (типу клатч), вартість якої, згідно висновку експерта № 6 від 03.02.2016, становить 186,25 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung SM-G360HZWDSEK» білого кольору, вартість якого, згідно висновку експерта № 6 від 03.02.2016, становить 1979, 10 грн., що містив в собі сім-карту оператора мобільного зв`язку «МТС», вартість якої, згідно висновку експерта № 6 від 03.02.2016, становить 38, 10 грн. та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартість якої, згідно висновку експерта № 6 від 03.02.2016, становить 31,76 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця події втекли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_5 та

ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдано майнову шкоду в розмірі 15729, 91 грн.

02 листопада 2017 року, ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276,

ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім цього, 04 травня 2017 року, ОСОБА_7 межах кримінального провадження № 0003055 від 26.07.2015 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 128 КК України, та 21.06.2017 обвинувальний акт відносно останнього скеровано до Івано-Франківського міського суду.

Водночас, місцезнаходження ОСОБА_5 на той час було невідоме, у зв`язку із чим матеріали досудового розслідування відносно останнього було виділено в окреме провадження, яке зареєстровано під № 0002538.

27.12.2017р. о 11год. 15хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 22.11.2017 року.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років та він усвідомлює про неминучість призначення йому покарання за вчинення даного злочину. Окрім цього, останній по місцю проживання в

м. Івано-Франківську відсутній та на даний час його місце перебування невідоме;незаконно впливати на потерпілих, оскільки він знає їх місце перебування; вчинити інше кримінальне правопорушення,оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став, повторно вчинив злочин вищенаведеної категорії та з метою отримання засобів для існування, може продовжити свою протиправну діяльність.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, покликаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання заперечив, оскільки вважає наведені прокурором ризики не доведеними, просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 10.11.2017 р. слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 , 22.11.2017р. ухвалою Івано-Франківського міського суду надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 27.12.2017р. о 11год. 15хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 191 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім цього, прокурором та слідчим не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому із забороною у нічний час з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. залишати житло, з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити частково.

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів тобто до 26.02.2018 із забороною у нічний час з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

5) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

6) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

7) утриматись від спілкування з усіма свідками в даному кримінальному провадженні;

8) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, -

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді діє до 26 лютого 2018 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 02 січня 2018 року.