Справа№ 640/452/18
н/п 1-кп/640/397/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка, Сахновщицького району Харківської області, громадянина України, освіта середня технічна, в силу ст. 89 КК України не судимого, тимчасово не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України,
ОСОБА_4 на початку червня 2015 року, перебуваючи у невстановленому місці (точну дату та час не встановлено), зустрівся з маловідомим чоловіком на ім`я « ОСОБА_5 », котрий запропонував йому за грошову винагороду стати формальним засновником підприємства, до діяльності якого він не матиме жодного відношення.
Матеріали досудового розслідування щодо зазначених злочинних дій невстановлених слідством осіб, пов`язаних із неправомірною реєстрацією та подальшою діяльністю ТОВ «Фурнез», виділені в окреме провадження.
Встановлено, що на час підписання вищевказаного документу ОСОБА_4 усвідомлював, що шляхом засвідчення його своїм підписом він, всупереч вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-ІУ від 15.05.2003 (із змінами та доповненнями) та чинного кримінального законодавства України, вносить завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації новоутвореної юридичної особи ТОВ «Фурнез», оскільки дійсних намірів створювати вказане підприємство та відповідно виконувати зазначені у статуті мету та предмет діяльності підприємства він не мав, правами учасника підприємства не користувався, обов`язки учасника товариства не виконував та жодного відношення до формування статутного капіталу підприємства він також не мав.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. В скоєному розкаюється, просить його строго не наказувати, оскільки зробив для себе відповідні висновки.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст. 205-1 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч ч.5 ст.27, ч.2 ст. 205-1 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у пособництві невстановленим особам у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, наявні дані по особистості.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає в м. Харкові.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції, яка передбачена нормою статті, що інкримінована обвинуваченому, а саме у вигляді обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки. І сама така міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення та попередження нових злочинів.
Клопотань щодо міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено не було. Витрати по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України та призначити йому покарання за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України у вигляді 4 років обмеження волі з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю на строк 3 роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.ч.1, 2 ст. 76 КК України необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1