АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/681/17 Справа № 691/1097/16-к Категорія: ст. 459-467 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

апелянта ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2014 року про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2014 року, якою його звільнено від призначеного йому вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 30.01.2013 р. покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Клопотання мотивує тим, що ухвала є незаконною і підлягає скасуванню, адже його незаконно засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та безпідставно застосовано іспитовий строк згідно ст. ст. 75, 76 КК України. Про наявність вказаної ухвали йому стало відомо з консультації юриста, який роз`яснив йому право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку спричинили слідчі та прокурори, що сфальсифікували штучно створену кримінальну справу, по якій він був незаконно засуджений, а тому пропустив строк на звернення щодо оскарження судового рішення.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2014 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наведені ОСОБА_7 в заяві як нововиявлені обставини фактично зводяться до його наміру отримати відшкодування від правоохоронних органів й не являються такими у розумінні ст. 459 КПК України, враховуючи, що на час розгляду подання 11 лютого 2014 року про ухвалу Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2014 року, якою було скасовано ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2013 року з призначенням нового апеляційного розгляду справи, ні кримінально-виконавча інспекція, ні суд, інформовані не були.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року.

Указує, що оскаржувана ухвала є незаконною, у зв`язку з тим, що постановлена незаконним складом суду, адже головуючим суддею місцевого суду ОСОБА_1 порушені вимоги ч. 2 ст. 76 КПК України.

Зазначає, що ухвала місцевого суду, якою відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали того ж суду від 11.02.2014 р., є необґрунтованою з огляду на те, що вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 30.01.2013 р., яким його засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, скасований ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27 червня 2014 року, й відповідно до постанови прокурора від 29 грудня 2015 року закрито кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 309 КК України. Тому суд першої інстанції безпідставно звільнив його від призначеного йому покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В судовому засіданні ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив відмовити у їй задоволенні.

Заслухавши доповідача, учасників судового засідання, вивчивши матеріли кримінальної провадження та оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 459 КПК України 2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 30 січня 2013 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з однорічним іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 30 січня 2013 року - без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2014 року скасовано і направлено справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27 червня 2014 року вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 30 січня 2013 року скасовано, кримінальну справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, направлено прокурору для проведення додаткового розслідування.

Постановою прокурора від 29 грудня 2015 року закрито кримінальне провадження № 0000195 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В ході указаних вище процесуальних подій, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2014 року звільнено ОСОБА_7 від призначеного йому вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 30.01.2013 р. покарання, у зв`язку із закінченням іспитового терміну. Ця ухвала є предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Аналізуючи доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вбачає, що апелянт у якості основного свого аргументу посилається на те, що на час ухвалення судом рішення стосовно звільнення його від покарання після спливу іспитового строку ухвалою ВССУ була скасована ухвала суду апеляційної інстанції, якою вирок стосовно нього раніше був залишений без змін.

Однак, колегія суддів бере до уваги, що вказаною вище ухвалою ВССУ не був скасований вирок стосовно ОСОБА_7 , а був призначений новий апеляційний розгляд справи в суді апеляційної інстанції після скасування ухвали апеляційного суду. Це вказує на те, що на час розгляду клопотання кримінально-виконавчої інспекції про звільнення особи від покарання після спливу іспитового строку вирок стосовно ОСОБА_8 існував, однак втратив статус чинного вироку.

Надалі в ході повторного апеляційного розгляду цей вирок був скасований рішенням апеляційного суду, а справа була направлена на повторний розгляд до суду першої інстанції, однак це відбулося значно пізніше від дати ухвалення рішення, яке є предметом перегляду за нововиявленими обставинами у цьому провадженні (11 лютого 2014 року і 27 червня 2014 року). Таким чином, станом на 11 лютого 2014 року вирок стосовно ОСОБА_7 скасований ще не був.

У судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що він не повідомляв суддю у судовому засіданні 11 лютого 2014 року про те, що декілька днів тому ухвалою ВССУ була скасована ухвала апеляційного суду, якою вирок стосовно нього був залишений без змін. Таким чином, суд, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, був зобов`язаний звільнити його від покарання, за відсутності обставин для скасувати іспитового строку з передбачених законом підстав. З огляду на це, на думку колегії судді, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами.

Щодо доводів апелянта про неналежний склад суду в суді першої інстанції, а саме про те, що суддя ОСОБА_9 не мав права розглядати це питання, колегія суддів не вбачає ці доводи достатньо обґрунтованими з наступних причин. Апелянт указує, що суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 не міг ухвалювати зазначене вище рішення, яке є предметом цього провадження, оскільки 27 вересня 2012 року ще на початкових етапах досудового слідства у його кримінальній справі розглядав його скаргу на постанову про порушення кримінальної справи щодо нього. Однак, колегія суддів, вивчивши зазначену ухвалу, встановила, що рішення по суті скарги суддя ОСОБА_1 не ухвалював, адже згідно з цією ухвалою провадження за скаргою ОСОБА_7 на постанову про порушення кримінальної справи було закрите, у зв`язку з неявкою скаржника ОСОБА_7 у судове засідання, без розгляду скарги по суті. Також чинний КПК не містить обмежень щодо участі судді у розгляді кримінального провадження, якщо раніше була скасована ухвала цього судді про повернення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи указане вище, та керуючись ст. ст. 404, 407, 459-463, 467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2014 року, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання безпосередньо до цього суду касаційної скарги протягом трьох місяців з часу її постановлення.

Головуючий :

Судді :