Справа №127/5312/17
Провадження №1-кп/127/791/17
28 вересня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря - ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення : прокурора - ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 висловився про підсудність обвинувального акту Вінницькому міському суду Вінницької області, відсутність порушень норм КПК України під час провадження досудового розслідування, та можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження, свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Крім того, просив об`єднати даний обвинувальний акт із кримінальним провадженням, яке знаходиться на розгляді даного складу суду.
Крім цього, просив розглянути подане ним через канцелярію суду клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з підстав, що останній не з`являвся в судові засідання, зник з місця постійного проживання та його місце знаходження було не відоме, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Тому просив суд, враховуючи, що ОСОБА_4 є раніше судимим, вчинив злочин в період іспитового строку, офіційно не працює та не навчається, не має стійких соціальних зв`язків, зважаючи на ризики кримінального провадження, а саме що останній може переховуватися від правоохоронних органів та суду, вчинити нові злочини, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строк на 60 днів, взявши під варту із зали суду.
Захисник ОСОБА_5 заперечувала щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду та просила повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у викладі фактичних обставин справи датою вчинення злочину зазначено «05.02.2016 року», хоча відомості про вчинення злочину до ЄДР датовані «06.02.2017». Таким чином обвинувачення сформульовано не зрозуміло. Щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала та вважала його необґрунтованим.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо клопотань прокурора та підтримав думку захисника. Крім того суду пояснив, що він має постійне місце проживання в м. Вінниці, та зобов`язується з`являтися в судові засідання.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 ст. 291 КПК України, вбачається, що обвинувальний акт, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення (зокрема, подія злочину: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно відомостей наявних в обвинувальному акті, у викладі фактичних обставин справи, які органом досудового розслідування зазначено: «05.02.2016, близько 16:00 год. ОСОБА_4 прийшов в гості до ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де винаймає кімнату у будинку. Близько 19:00 год. ОСОБА_6 разом із своєю сестрою ОСОБА_7 пішли на день народження, а ОСОБА_8 залишився в кімнаті ОСОБА_6 . Близько 20.00 год., перебуваючи у вище вказаній кімнаті будинку в ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення належних ОСОБА_6 речей. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно,повторно, з корисливою метою, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись жагою до легкої наживи, відчинив рюкзак ОСОБА_7 та вийняв з нього її гаманець, з якого в подальшому вийняв 100 євро, як згідно довідки НБУ станом на 05 лютого 2017 року, становили 2916, 7527 грн. та поклав їх до своєї кишені штанів та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд ». Однак датою внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань зазначено «06 лютого 2017 року». А у викладі сформульованого обвинувачення датою вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 зазначено « 05.02.2017».
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершує досудове розслідування.
Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, судом встановлено, що в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в ньому належним чином не викладено фактичні обставини правопорушення, які прокурор вважає встановленими, адже в обвинувальному акті зазначено різні дати вчинення злочину, тобто об`єктивну сторону вчиненого злочину час вчинення злочину ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна, тобто обставини, які відповідно до положень ч.1 ст. 91, ст. 92 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні слідчим та/або прокурором, та визначені в п.1 ч.1 ст. 91 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що унеможливлює розгляд справи судом.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, та про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що в свою чергу не дає змоги суду належним чином провести судовий розгляд справи, з дотриманням вимог процесуального законодавства, а також належним чином забезпечити право обвинуваченого на захист від чіткого та зрозумілого обвинувачення.
Крім того, дослідивши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 суд приходить до наступного висновку.
Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим, в період іспитового строку вчинив нові злочини, не має нестійкі соціальні зв`язків, офіційно не працює, неодноразово в судові засідання не з`являвся, що свідчить про можливість переховуватися від правоохоронних органів та суду чи вчинити нові корисливі злочини, а тому з метою запобігання ризикам кримінального провадження, просив застосувати до нього найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Оскільки обвинувальний акт містить недоліки та він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме не встановлено часу вчинення злочину, що є складовою частиною об`єктивної сторони складу злочину, в такому разі не підтверджуються ризики для кримінального провадження заявлені стороною обвинувачення, та суд вважає їх необгрунтованими, а тому в задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.
Керуючись ст. 291, п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд
Повернути обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України прокурору Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.
В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: