Справа № 589/2730/17
Провадження № 1-кп/589/102/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження № 0000947 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
06.09.2004 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 4 ст. 187, 71 КК України до позбавлення волі на строк до 8 років 6 місяців;
04.07.2013 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 02.06.2016 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин за наступних обставин.
Близько 17:30 год. 06.06.2017 року ОСОБА_4 разом з особою, щодо якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 в к. АДРЕСА_2 , вживали спиртні напої. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за мовчазною згодою та за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, вирішив відкрито викрасти чуже майно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, особа, щодо якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, діючи в інтересах групи для подолання опору ОСОБА_6 , який сидів на ліжку в кімнаті, завдав останньому одного удару долонею руки в обличчя. Після чого, ОСОБА_4 , діючи в інтересах групи, завдав ОСОБА_6 одного удару ногою в область лівої частини голови. Від отриманого удару ОСОБА_6 впав на підлогу, після чого ОСОБА_4 та особа, щодо якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб між собою, почали наносити ОСОБА_6 чисельні удари ногами по голові та обличчю. Від отриманих ударів ОСОБА_6 знепритомнів, після чого ОСОБА_4 та особа, щодо якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, діючи за мовчазною змовою групою осіб між собою, з кімнати ОСОБА_7 , діючи повторно, відкрито викрали майно останнього, а саме:
- б/в DVD програвач марки Rainford модель 3204 Divx, вартістю згідно висновку експерта 150 грн.;
- б/в DVD програвач марки Elenberg модель 2420, вартістю згідно висновку експерта 150 грн.;
- б/в мобільний телефон марки «Nokia 2700», вартістю згідно висновку експерта 300 грн., у якому знаходились: карта пам`яті Transcend Micro CD 4 gb, вартістю згідно висновку експерта 65 грн. та сім-карта оператора стільникового зв`язку «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє;
- б/в ноутбук марки «ASUS» модель А9, вартістю згідно висновку експерта 2050 грн;
- планшетний ПК, марка якого невідома, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє.
Після вчинення злочину ОСОБА_4 та особа, щодо якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження, з викраденим у потерпілого ОСОБА_6 майном з місця вчинення злочину зникли та в подальшому розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2715 грн. та тілесні ушкодження у вигляді: рани в лівій вилицевій області, синці на повіках обох очей (4), на спинці носу (1), в області чола зліва (2), лівої вушної раковини (1), болісної припухлини м`яких тканин лівої щоки, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що йому зрозуміла суть обвинувачення та свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Від дачі пояснень щодо обставин справи відмовився.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого, його захисника судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненими повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднаними із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабежі), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання суди повинні ураховувати ступінь тяжкості, обставин злочину, його наслідки і дані про особу обвинуваченого, зокрема: його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин із застосуванням насильства за попередньою змовою групою осіб; внаслідок вчинення злочину потерпілому завдано матеріальну шкоду на суму близько 3000 грн., яка на даний час відшкодована (особою, щодо якої кримінальне провадження виділено в окреме провадження).
Також суд враховує вік обвинуваченого, дані про позитивну характеристику з місця проживання обвинуваченого, те, що останній на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, дітей не має, офіційно не працює.
Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що обвинувачений жодного разу висновків для себе не зробив та має стійку орієнтацію на вчинення протиправних дій.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Підстав вважати, що обвинувачений щиро кається у вчиненому, суд не вбачає, оскільки щире каяття - це обставина, яка відображає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто, щире каяття - це, в першу чергу, морально-психологічне явище, яке проявляється у самозасудженні особою вчиненого ним злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні особи не вчиняти більше злочинів.
Однак, під час судового розгляду обвинувачений своєю поведінкою жодним чином не переконав суд у щирості своїх висловлювань про те, що він дійсно шкодує про вчинене, засуджує свою поведінку та бажає виправитися. При цьому судом надається оцінка тим обставинам, що обвинувачений будь-яким чином не намагався відшкодувати шкоду потерпілому, не приносив йому свої вибачення, ухилявся від суду по розгляду даного кримінального провадження, в зв`язку з чим перебував у розшуку, тобто не проявив жодної дії, яка в свідчила про те, що він дійсно шкодує про вчинене та засуджує свою поведінку. Повторність вчинення аналогічних злочинів в сукупності з вищезазначеним також дає суду підстави вбачати відсутність щирого каяття та бажання виправитися з боку обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням всіх вищезазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 мінімального покарання, передбаченого санкцією відповідної статті КК України, по якій він визнається судом винуватим, однак без застосування положень ст. 69 КК України, оскільки обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не встановив.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироку законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.12.2017 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до набрання вироку законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1