Справа № 184/825/17
Номер провадження 1-кп/184/112/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0001013 від 13 вересня 2015 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працює в ПАТ «ОГЗК» на посаді електрогазозварника, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
12.09.2015 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_3 керуючи легковим автомобілем марки Москвич М-21406, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оранжевого кольору, в світлу пору доби, рухаючись по вул. Зонова в напрямку вул. П.Мирного у м. Покров Дніпропетровської області, зі швидкістю 40 км/г, на відстані 0,9 метра від правого краю проїзної частини, за напрямком руху велосипеда «Sadlle», проявляючи злочинну самовпевненість, розуміючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, наближаючись до велосипедиста не дотримуючись вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, вчинив зіткнення з велосипедистом «Sadlle», яким в той момент керував ОСОБА_6 , що рухався попереду від ОСОБА_3 за напрямком його руху.

Відповідно до висновку експерта сектора авто-технічної експертизи № 6/10.1-280 від 18 квітня 2017 року, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Москвич М-2140, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

При заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля Москвич М-2140, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події ДТП.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №171 від 05.04.2017 року ОСОБА_6 були спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна волосяної частини голови, саден лобу, закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці, саден верхніх кінцівок, садна та гематоми лівого стегна, гематоми лівої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо при зіткненні велосипедиста з рухаючимся транспортом (легковим автомобілем), в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфіковане за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно в день вчинення ДТП у вечірній час (точної дати він не пам`ятає), він їхав за кермом свого автомобіля марки Москвич 2140 з м. Покров до с. Чортомлик, коли в районі балки назустріч йому їхав інший автомобіль (іномарка) та засліпив його світлом своїх фар. Оскільки в салоні грала гучно музика, він не почув як збив велосипедиста, який їхав по напрямку його руху. Після скоєння ДТП він з місця його вчинення зник, він проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в подальшому відмовився, оскільки перебував у шоковому стані. В скоєному кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, цивільний позов визнав у повному обсязі.

Крім показів обвинуваченого ОСОБА_3 , судом були допитані потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також досліджені письмові докази, які підтверджують вину обвинуваченого в скоєнні вказаного кримінального правопорушення.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав покази, згідно яких встановлено, що він 12 вересня 2015 року у вечірній час він їхав на велосипеді з м. Покров до с. Чортомлик Дніпропетровської області, рухаючись біля узбіччя проїзної частини, він відчув удар ззаду по колесу велосипеда, від чого його відкинуло на лобове скло автомобіля, а потім він впав на землю. Водій автомобіля Москвич (помаранчевого кольору), який його збив не зупинився, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди і допомогу йому не надав. Майже відразу до нього підішли інші люди, які проїжджали повз та надали йому першу медичну допомогу, доставили його до лікарні. Спочатку він був поміщений до реанімаційного відділення, а потім переведений в загальну палату, де проходив тривалий курс лікування (більше одного місяця). Обвинувачений ОСОБА_3 жодної матеріальної допомоги на лікування йому не надавав. Крім цього, потерпілий в повному обсязі підтримав свій цивільній позов, зазначивши про те, що ним були здійснені витрати на лікування завданих йому тілесних ушкоджень та спричинено моральну шкоду неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_3 . При визначенні міри покарання покладався на розсуд суду.

Показами свідка ОСОБА_8 , який був допитаний в судовому засіданні доведено про те, що у вечірній час (точної дати він не пам`ятає) він перебуваючи за кермом автомобіля Пежо «Експерт», рухаючись по дорозі з с. Чортомлик у м. Покров Дніпропетровської області, побачив як назустріч йому їде автомобіль марки Москвич (червоного кольору), який під час руху заціпив стовп і поїхав далі за межі м. Покров. Він продовжив свій рух і приблизно через 300-400 метрів побачив збитого велосипедиста, який лежав на узбіччі дороги. Біля збитого велосипедиста стояв автомобіль Міцубісі, водій якого на ім`я ОСОБА_10 , намагався оказати першу допомогу потерпілому ОСОБА_6 . Потім він, за допомогою інших осіб, погрузив потерпілого ОСОБА_6 до свого автомобіля та відвіз його до міської лікарні.

Показами свідка ОСОБА_9 , який був допитаний в судовому засіданні доведено про те, що у вересні 2015 року (точної дати він не пам`ятає) він рухався із с. Чортомлик до м. Покров Дніпропетровської області, коли помітив, що назустріч йому біля узбіччя дороги рухався велосипедист, а позаду нього зі швидкістю більше 60 км/год. їхав автомобіль марки Москвич, який наздогнав велосипедиста й збив його. Інших транспортних засобів на дорозі не було. Він зупинився для того, щоб надати допомогу збитому велосипедисту, оскільки водій автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди зник. Через декілька хвилин, до місця події під`їхав інший автомобіль, в якому виявились знайомі потерпілого, які в подальшому відвезли його до лікарні.

Від допиту свідка ОСОБА_11 сторона обвинувачення та захисту відмовилась в судовому засіданні 07.11.2017 року та в подальшому на його допиті не наполягали, також сторонами не заявлялось клопотань про виклик та допит інших свідків по справі.

Крім цього, вина обвинувачуваного ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення по ч.1 ст.286 КК України доведена письмовими доказами, які були дослідженні у судовому засіданні, а саме:

-витяг з кримінального провадження № 0001013 від 13.09.2015 року про внесення даних до ЄРДР, по факту того, що 12 вересня 2015 року о 19 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 по проїзній частині балки сполученням м. Покров с. Чортомлик Дніпропетровської області, допустив зіткнення з велосипедом марки «Sadlle», яким в той момент керував ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження (том 2, а.с.2);

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.09.2015 року з доданою до нього схемою ДТП, відповідно до якого зафіксована обстановка на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди та виявленні під час цього речі (том 2, а.с.10-15);

-протокол огляду транспортного засобу від 13.09.2015 року з доданою до нього фото таблицею, відповідно до якого оглянуто автомобіль марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 та зафіксовані пошкодження, що утворились під час ДТП (том 2, а.с.16-22);

-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 124 від 12.09.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння (том 2, а.с.23);

-документи підтверджуючи право власності ОСОБА_3 на автомобіль марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 , його посвідчення водія і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (том 2, а.с.24-27);

-постанова від 13.09.2015 року про визнання і долучення по справі речових доказів, а саме: легкового автомобіля марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 та дорожнього велосипеда марки «Sadlle» (том 2, а.с.29);

-протокол огляду автомобіля від 20.03.2017 року з доданою до нього фото таблицею, відповідно до якого оглянуто автомобіль марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 (том 2, а.с.68-70);

-протокол проведення слідчого експерименту від 27.03.2017 року з доданою до нього фото таблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 послідовно відтворив обставини ДТП, під час якої йому було спричинено тілесні ушкодження (том 2, а.с.71-75);

-додатковий протокол огляду місця події від 27.03.2017 року (том 2, а.с.76-77);

-протокол проведення слідчого експерименту від 29.03.2017 року з доданою до нього фото таблицею, відповідно до якого ОСОБА_3 послідовно відтворив обставини ДТП, під час якої були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 (том 2, а.с.78-82);

-висновок експерта № 171 від 05.04.2017 року, відповідно до якого доведено, що у потерпілого ОСОБА_6 виявленні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна волосяної частини голови, саден лобу, закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці, саден верхніх кінцівок, садна та гематоми лівого стегна, гематоми лівої гомілки, - відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо при зіткненні велосипедиста з рухаючимся транспортом (легковим автомобілем), в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному в постанові слідчого, тобто вони могли утворитись і 12.09.2015 року (том 2, а.с.84-85);

-висновок експерта № 6/10.1-280 від 18.04.2017 року, відповідно до якого було доведено, що в заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, а велосипедист ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку із настанням події даної ДТП. В діях велосипедиста ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам п.1.5 ПДР України, які б з технічної точки зору могли знаходитися в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (том 2, а.с.89-91);

-довідка з КЗ «ЦМЛ м. Покров» за № 586 від 02.03.2017 року, яка підтверджує факт звернення потерпілого ОСОБА_6 за медичною допомогою 12.09.2015 року та його госпіталізацію до хірургічно-травматологічного відділення (том 2, а.с.100-102);

-повідомленням про підозру від 15.05.2017 року доведено, що ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (том 2, а.с.119-121).

Сторонами кримінального провадження клопотань щодо отримання додаткових доказів, в тому числі і в порядку ст.333 КПК України, суду заявлено не було.

Також, судом досліджені характеризуючи матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які свідчать проте, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, але до цього вже притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.130 КУпАП; за місцем проживання та місцем роботи ОСОБА_3 характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактичні данні кримінального правопорушення, які були встановленні під час судового слідства, збігаються з показами обвинуваченого, потерпілого та свідків, узгоджуються із зібраними та детально дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та обвинувачений ОСОБА_3 дійсно винуватий у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення.

Визначаючи відповідно до вимог ст. 65 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, та особу обвинуваченого, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України з позбавленням права керування транспортним засобом, що буде достатнім для попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, а також з врахуванням вище встановленої особи обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування реального покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставини, які обтяжують покарання суд, відповідно до вимог ст. 67 КК України, не вбачає.

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , АТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач ОСОБА_6 зазначив про те, що 12.09.2015 року з вини водія ОСОБА_3 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої йому було завдано тілесних ушкоджень. Відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіля Москвич М-2140, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування». Він після отримання тілесних ушкоджень знаходився на стаціонарному лікуванні з 12 вересня 2015 року по 07 жовтня 2015 року, після чого продовжив лікування амбулаторно. Жодної допомоги на лікування з боку відповідача ОСОБА_3 йому надано не було. У зв`язку із вище викладеним, він просив суд, стягнути з відповідачів на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 42 008, 59 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 65 000 грн., а також судові витрати пов`язанні з наданням йому правової допомоги у розмірі 4 200 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував.

Представник відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не з`явився, але надав до суду свої заперечення проти позову, в яких зазначив про те, що дійсно 27 липня 2015 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_3 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ / 5289647, автомобіля «АЗЛК 2140», державний номер НОМЕР_1 . Разом з тим, відповідач просив у задоволенні позову відмовити, оскільки потерпілий ОСОБА_6 на протязі 30 днів не звертався до страхової компанії, вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП на даний час ще не встановлена, розмір матеріальних збитків нічим не підтверджений, а розмір відшкодування моральної шкоди призначається у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яку на даний час встановити не можливо. Враховуючи вище вказане, відповідач вважав позовні вимоги передчасними, та безпідставними, а тому в їх задоволенні просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховки у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до полісу № АІ / 5289647 від 27.07.2015 року встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю (на одного потерпілого) у розмірі 100 000 грн.

Так, вирішуючи питання по суті позовних вимог, суд зазначає, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП знайшла своє підтвердження під час з`ясування обставин по справі, його відповідальність застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування», понесені потерпілим ОСОБА_6 матеріальні збитки на лікування частково підтверджені належними доказами по справі, а саме медичними документами, квитанціями на придбання ліків, медичними обстеженнями та витратами на їх проведення і відповідно складають суму у розмірі 6713, 96 грн., яка підлягає стягненню з АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_6 , в іншій частині заявленої матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки цивільним позивачем цей розмір шкоди не підтверджений в повному обсязі.

Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів.

Відповідно до вимог ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Вирішуючи питання про розмір завданої кримінальним правопорушення моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 суд, враховуючи характер протиправних дій обвинуваченого, ступень його вини, яка полягала у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого, який внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 був вимушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, впродовж всього періоду лікування почувався незручно, потребував сторонньої допомоги у побуті, наслідки отриманих травм із врахуванням стану самого потерпілого, який є інвалідом ІІ групи, призвели до появи негативних змін в його особистості: порушення сну, емоційна напруга, нервозність, порушення звичайних соціальних зв`язків та інше, а тому дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 65 000 грн. підлягає частковому задоволенню на суму у розмірі 50 000 грн.

Таким чином, з АТ «ПРОСТО-страхування» в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 335, 70 грн. з розрахунку 6713, 96 / 100 х 5, а з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 50 000 335, 70 = 49 664, 30 грн.

Крім цього, з відповідача ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_6 витрати на правову допомогу, які понесені останнім і підтверджені ним документально.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язок відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази, а саме: легковий автомобіль марки «Москвич 2140», держ.номер НОМЕР_1 , який переданий під схорону розписку обвинуваченому ОСОБА_3 та дорожній велосипед марки «Sadlle», що переданий під схорону розписку потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у їх власності.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи по справі в сумі 703, 68 грн.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , АТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування» (р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, МФО 380805, ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6713, 96 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 335, 70 грн., а всього 7049, 66 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 49 664, 30 грн. та витрати пов`язані із судовими витратами у розмірі 4200 грн., а всього 53 864, 30 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1