Провадження № 1-кп/200/581/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002175, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Широке Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, без реєстрації, раніше судимого:

-29.11.2000 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ч.1 ст.ст.89,42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців;
-15.04.2004 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців;
-03.07.2007 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 7 місяців;
-10.12.2010 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.121, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та 1 місяць. Звільнений 31.08.2016 року по відбуттю строку покарання, -
у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
31 липня 2017 року приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_6 знаходячись поряд з будинком №67 по пр.Дмитра Яворницького у м.Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи повторно, відкрито, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого ОСОБА_5 , шляхом ривка з руки ОСОБА_8 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Duos GT-S6102, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 500 грн. 00 коп., який належить потерпілому ОСОБА_5 .
Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою провину визнав повністю та пояснив, що 31 липня 2017 року вдень він зі своїм товаришем ОСОБА_8 прибули до «Нового Центру» по вул.Коцюбинського в м.Дніпро, де зустріли раніше невідомого хлопця, як потім дізнався потерпілого ОСОБА_9 . В ході їх спілкування, ОСОБА_8 попрохав у ОСОБА_5 мобільний телефон, що той і зробив, через деякий час попрохав грошові кошти в сумі 20 грн., а потім ОСОБА_8 попрохав у ОСОБА_5 футболку, той погодився й передав йому футболку. Потім ОСОБА_8 повернув телефон потерпілому.

Через деякий час ОСОБА_5 розповів їм про те, що посварився із дружиною, ОСОБА_8 знову з дозволу взяв у потерпілого телефон та зателефонував його дружині, щоб їх примирити. Після чого вони разом стали вживати алкогольні напої. Десь о 22.30 год. ОСОБА_8 знову попрохав у ОСОБА_5 мобільний телефон, той передав йому телефон, і в цей час у нього ( ОСОБА_6 ) з`явилося бажання заволодіти цим телефоном. Про свій намір він ОСОБА_8 не повідомляв.

З цією метою він забрав телефон потерпілого, який в той час був в руках у ОСОБА_8 . В свою чергу потерпілий прохав його декілька разів повернути йому мобільний телефон, однак він цього не зробив, так як мав намір залишити телефон собі. Він розумів, що не мав права брати телефон потерпілого, оскільки не мав для цього дозволу у потерпілого й тим самим, скоїв пограбування потерпілого.

Після заволодіння телефоном потерпілого, він разом із ОСОБА_8 направився на площу Островського, де хотів продати телефон.

Вказав, що ОСОБА_8 не знав про його злочинні наміри заволодіти телефоном потерпілого та не приймав участі в скоєнні грабежу.

В скоєному щиросердно покаявся.
Під час досудового розслідування заходи психологічного та фізичного тиску з боку працівників поліції до нього не застосовувались.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який у суді пояснив, що раніше обвинуваченого ОСОБА_6 він не знав, ніяких стосунків з ним не підтримував.

31.07.2017 року десь о 20.00 год. він приїхав до м.Дніпро з речами, й перебуваючи біля ТЦ «Новий Центр», де до нього підійшло двоє раніше незнайомих хлопців, якими виявилися ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Останній попрохав дати йому телефон, щоб зателефонувати, й він передав йому телефон. Після дзвінка ОСОБА_10 повернув йому телефон.

Потім ОСОБА_10 попрохав у нього грошових коштів в сумі 20 грн., щоб доїхати до м.Павлоград, які він передав. Після чого хлопці запропонували йому придбати в аптеці спирт, на що він погодився. Придбавши спирт, вони разом зайшли до якогось під`їзду по пр.Дмитра Яворницького та випили спирт. Потім ОСОБА_10 ще раз попрохав дати йому мобільний телефон, але не уточнив з ким буде розмовляти, й він передав йому свій телефон. В цей час він розмовляв з ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_6 раптово вирвав з рук ОСОБА_11 належний йому мобільний телефон, при цьому сказав йому стояти на місці, не йти за ним. Сам же ОСОБА_12 нічого не говорив та не перешкоджав діям ОСОБА_6 . Він гадає, що ОСОБА_6 діяв в цей час самостійно. Він намагався забрати у ОСОБА_6 свій телефон, однак останній не зважаючи на його вимогу та не звертаючи на нього уваги, залишив місце скоєння злочину.

Після чого він викликав поліцейських, та за їх допомогою, через деякий час вони знайшли ОСОБА_6 на пл.Островського біля ломбарду, й мобільний телефон йому повернули.

Вказав, що не давав дозволу ОСОБА_6 забирати його мобільний телефон у ОСОБА_11 . При цьому, вважає, що в діях ОСОБА_6 є саме грабіж, оскільки телефон йому він не давав, заволодів ним він без його дозволу. При цьому, його дії не викликали в нього довіру, а тому він категорично заперечував проти знаходження телефону у ОСОБА_6 і всіми можливими способами намагався телефон повернути. Але, ОСОБА_6 , не зважаючи на його наполегливі вимоги, телефон не повернув, а залишив місце злочину.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 31 липня 2017 року, згідно до якого предметом огляду є ділянка місцевості, що розташована в арці будинку АДРЕСА_1 . В ході огляді нічого не вилучено ( а.с.8).

Протоколом огляду від 31 липня 2017 року, відповідно до якого оглянутий ОСОБА_6 , який видав мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_3 з корпусом чорного кольору та сім-картою «Київстар» ( а.с.9-13), що визнані речовим доказом ( а.с.14) та повернуті власнику потерпілому ОСОБА_5 ( а.с.15).

Копією рахунку №3489 від 20.12.2012 року щодо вартості мобільного телефону «Samsung Duos GT-S6102, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 ( а.с.21).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01 серпня 2017 року з фототаблицею, під час якого потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених осіб впізнав чоловіка із табличкою №1 та повідомив, що саме цей чоловік 31.07.2017 року приблизно о 22.30 гол. Знаходячись поблизу будинку №67 по пр.Дмитра Яворницького в м.Дніпро, відкрито заволодів його мобільний телефоном «Samsung Duos». Відповідно до даного протоколу впізнаною особою є ОСОБА_6 ( а.с.23-26).

Висновком судово-товарознавчої експертизи №2507 від 01.08.2017 року, відповідно до якого, ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Duos GT-S6102, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , станом на 31.07.2017 року складає 500 грн. 00 коп. ( а.с.30-34).
Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував свою причетність у відкритому заволодінні майна потерпілого ОСОБА_5 й послідовно та детально розповів про обставини його вчинення.
Суд вважає, що дані свідчення обвинуваченого ОСОБА_6 про обставини скоєння даного злочину, про місце, спосіб його вчинення, опису викраденого майна, відповідають дійсності та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та показаннями допитаного у суді потерпілого.
При цьому, без огляду на дану позицію обвинуваченого, його провина повністю доведена під час судового розгляду вищезазначеними доказами.
Крім того, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, допитаний потерпілий ОСОБА_5 наполягав на тому, що обвинувачений ОСОБА_6 відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном. При цьому дозволу на користування телефоном він обвинуваченому не надавав, а на його неодноразові прохання повернути телефон, обвинувачений не реагував.
Вказав, що дії обвинуваченого не викликали у нього довіру, а тому він категорично заперечував проти знаходження телефону у ОСОБА_6 і всіми можливими способами намагався телефон повернути. Але, ОСОБА_6 , не зважаючи на його наполегливі вимоги, телефон не повернув, а залишив місце злочину.

Також, потерпілий ОСОБА_5 в ході проведення слідчої дії як впізнання, вказав саме на обвинуваченого ОСОБА_6 , котрий скоїв відносно нього грабіж (а.с.23-26).
Ці покази не викликають у суду сумнівів, є достовірними, так як повністю знайшли своє підтвердження вищезазначеними доказами, враховуючи, що потерпілий ОСОБА_5 до подій злочину не був знайомий з обвинуваченим, будь-яких відносин з ним не підтримував. Таким чином, судом не здобуто об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у потерпілого будь-яких причин обмовляти обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, про дані встановлені фактичні обставини злочину свідчать не тільки покази потерпілого, а й сама поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 , котрий побачив у потерпілого мобільний телефон та вирішив ним відкрито заволодіти. Потім, саме з цією метою обвинувачений, всупереч волі потерпілого, достовірно знаючи, що в інший спосіб не зможе заволодіти його майном, з метою досягнення свого злочинного наміру, відкрито забрав мобільний телефон потерпілого.
Судом встановлено, що потерпілий не надавав дозволу обвинуваченому ОСОБА_6 в користуванні своїм телефоном, при цьому поведінка обвинуваченого та його дії не викликали та не могли викликати будь-яку довіру у потерпілого, який наполегливо прохав повернути телефон, а обвинувачений ігнорував ці вимоги та залишив місце скоєння злочину.
Тобто, суд вважає, що обвинувачений усвідомлював протиправний характер своїх дій, розумів, що незаконно, без дозволу потерпілого ОСОБА_5 , заволодів належним йому мобільним телефоном, який на вимогу потерпілому не повернув, а розпорядився ним на власний розсуд, тобто скоїв грабіж.
Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного.

Щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, тобто висновків для себе не зробив, вчинив новий тяжкий злочин, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, визначеного санкцією ч.2 ст.186 КК України, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_13 залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_13 обчислювати з 31.07.2017 року.
Речові докази мобільний телефон «Samsung Duos GT-S6102, чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , сім картку «Київстар», чоловічу сорочку з короткими рукавами білого кольору з чорними смужкам ( а.с.14-15) вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №2507 від 01.08.2017 року в сумі 200 гривень (а.с.29).

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1