Дата документу Справа № 318/1226/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/161/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №318/1226/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10 червня 2017 року, якою задоволено подання Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ УДПтС про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Енергодарі, Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.
Скасовано ОСОБА_7 випробувальний строк, і направлено останнього до виправної установи для відбування покарання згідно вироку Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11.07.2016 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , до набрання ухвалою законної сили змінено на тримання під вартою, взято його під варту у залі суду.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 09.06.2017 включно.
Згідно зі змістом ухвали, ОСОБА_7 , засуджений вироком 11.07.2016 Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до трьох років позбавлення волі з випробуванням на два роки.
22.08.2016 вирок стосовно ОСОБА_7 отриманий службою для виконання та заведено справу № 57/2016.
Згідно з матеріалами справи, з 05.09.2016 ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію до Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ. Засудженому направлялись виклики, але за викликами засуджений не з`являвся /а.с.26,39/. Виносились подання про привід, але засуджений до Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ не доставлений /а.с.27,40/. 27.09.2016 був опитаний ОСОБА_7 за місцем свого проживання, який пояснив, що з 06.09.2016 знаходився на стаціонарному лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні, приїхав додому за грошима для придбання ліків. Крім того, ОСОБА_7 зобов`язався явиться Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ після закінчення лікування та надати підтверджуючі документи /а.с.31/. Зі слів співмешканки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , 1985 р.н., ОСОБА_10 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні /а.с.37/. Згідно інформаційного листа з Запорізької обласної клінічної лікарні засуджений ОСОБА_7 перебував на лікуванні в період з часу з 17.04.2015 року по 22.04.2015 року /а.с.44/, а в період з 03.09.2016 по 02.12.2016 на стаціонарному лікуванні не перебував /а.с.61/. 21.11.2016 була опитана співмешканка ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , яка повідомила, що останній раз ОСОБА_7 був вдома 28.09.2016, після чого поїхав до міста Запоріжжя, де можливо мешкає. Крім того, ОСОБА_9 в жовтні 2016 року зустріла ОСОБА_7 та нагадала йому про те, що останній зобов`язаний явитися до Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ, на що він відповів, що являтися до Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ не має наміру і його ніхто примусить /а.с.46/. Крім того, відповідно рапорту інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в місті Запоріжжя ДПП та розписки 10.02.2017 ОСОБА_7 був повідомлений про необхідність з`явитися до Кам`янсько-Дніпровського МРВ пробації, та про те, що він знаходиться у розшуку. Також 20.03.2017 ОСОБА_7 було написана розписка про необхідність з`явитися до Кам`янсько-Дніпровського МРВ пробації.
В апеляційних скаргах, які аналогічні за змістом, засуджений і захисник посилаючись на порушення судом положень матеріального закону, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду зазначають, в порушення ч.2 ст.166 КВК України матеріали особової справи ОСОБА_7 не містили відомостей про письмове попередження засудженого про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Подання було внесено до суду без дотримання вищевказаної вимоги закону, відтак прийняте судом рішення також є незаконним. Інших правопорушень підчас іспитового строку ОСОБА_7 не вчиняв. Окрім цього засуджений в своїй апеляційній скарзі також звертав увагу, що в резолютивній частині ухвали суд зазначив про те що задовольняється клопотання кримінально виконавчої інспекції, тоді як розглядалося клопотання Кам`янсько-Дніпровського МРВ пробації. Також суд не врахував обставин, які мали значення для правильного вирішення подання (хвороба, лікування засудженого, його скрутне матеріальне становище), і навпаки послався на неналежні докази (пояснення ОСОБА_9 ).

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг; прокурора, яка вважала, що ухвала є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги засудженого та його захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду відповідає зазначеним вимогам.

За матеріалами ОСОБА_7 , засуджений вироком 11.07.2016 Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до трьох років позбавлення волі з випробуванням на два роки.

22.08.2016 вирок стосовно ОСОБА_7 отриманий службою для виконання та на підставі вказаного вироку Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ стосовно ОСОБА_7 , заведено особову справу № 57/2016. Засуджений ОСОБА_7 , був ознайомлений з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на нього судом, попереджений про правові наслідки ухилення від виконання обов`язків, систематичного порушення громадського порядку та скоєння нових злочинів. З матеріалів справи випливало, що ОСОБА_7 , жодного разу без поважних причин не з`явився на реєстрацію.

Доводи засудженого про поважність причин пропуску явки на реєстрацію, внаслідок перебування на лікуванні, а також через роботу в м. Запоріжжі є необґрунтованими.

Так на підтвердження факту перебування на лікуванні у час визначений для реєстрації засуджений і захисник не надали жодного доказу, на противагу цьому матеріали справи місять відомості про те, що ОСОБА_7 в ЗОКЛ перебував на лікуванні ще в 2015 році, а після того не перебував. Доводи про те, що останній знаходився на заробітках в м. Запоріжжі і не мав змоги прибути на реєстрацію, не можна вважати поважними. Так ОСОБА_7 був опитаний дільничний інспектором за місцем проживання, надав письмове зобов`язання про явку в КВІ, однак на реєстрацію не з`явився. З пояснень співмешканки засуджений - ОСОБА_9 випливало, що ОСОБА_7 був обізнаний про необхідність явки на реєстрацію, однак не бажав цього робити з власної ініціативи. ОСОБА_7 не повідомляв орган КВІ про свої наміри виїжджати до м. Запоріжжя для пошуку роботи, і без дозволу КВІ фактично не мав права робити цього. Тобто, жодної причини, яку можна було б визнати поважною для неявки, сам засуджений і захисник не навели.

Крім цього вже надходження подання до суду після оголошення засудженого в розшук як особи що переховувала від органів КВІ і встановлення його місцезнаходження, ОСОБА_7 в своїх поясненнях повідомив, що в м. Запоріжжя прибув 09.10.2017 на маршрутному таксі для прогулянки, надав письмове зобов`язання про явку на реєстрацію в орган пробації 10.02.2017 року, однак на реєстрацію не прибув. Після того 20.03.2017 надав аналогічне письмове зобов`язання про явку на реєстрацію в орган пробації 21.03.2017 року, однак на реєстрацію знову не прибув. В подальшому ОСОБА_7 був оголошений у розшук вже судом і затримано саме на підставі ухвали суду.

На переконання колегії суддів, дії і поведінка ОСОБА_7 свідчили про свідоме ігнорування покладених на нього судом обов`язків при цьому, з огляду на наявну в матеріалах особової справи підписку і власноручні письмові зобов`язання останній усвідомлював про наслідки такої поведінки.

Відповідно до вимог ст.164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Поважними причинами неявки засудженого до уповноваженого органу визнаються обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом, і які документально підтверджені.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений не підтвердив поважність причин свої неявки для реєстрації до органу КВІ.

В той же час засуджений письмово попереджався про наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього за вироком суду, що засвідчено відповідною підпискою.

Невиконання засудженим обов`язків, покладених на нього за вироком суду, а саме: періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, свідчило про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, що і було здійснено судом першої інстанції.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі.

Доводи апелянтів на предмет того що судом було розглянуто подання Кам`янсько-Дніпровського РВП КВІ УДПтС, а не Кам`янсько-Дніпровського МРВ пробації, не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення з огляду на те, що на виконання вимог Закону України «Про пробацію» органи КВІ були реорганізовані в органи служби пробації. На час звернення з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням існував саме орган КВІ, а на час його розгляду вже орган служби пробації.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого і захисника, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням викладеного, підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого і його захисника не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваної ухвали суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4