АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1486/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Орджонікідзевського РВ м. Запоріжжя підрозділу Кримінально-виконавчої інспекції ДПтС України в Запорізькій області щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

23 грудня 2016 року начальник Орджонікідзевського РВ м. Запоріжжя підрозділу КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з поданням, в якому просила скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2017 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Мотивуючи таке рішення, суд зазначив, що в судове засідання ОСОБА_8 не з`явився, а суд згідно з вимогами ст. 539 КПК України не вправі скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням за відсутності засудженого. Відповідно до положень ст.ст. 164, 165 КВК України розшуком засудженого повинний займатися не суд, а уповноважений орган з питань пробації, діючим КПК України не передбачено зупинення провадження за подання КВІ до розшуку засудженого.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та винести нову, якою скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на достатність підстав, викладених в поданні, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка апеляційну скаргу не підтримала, вважала, що суд по суті подання не розглядав, про що і зазначив в ухвалі, оскільки за матеріалами провадження засуджений ОСОБА_8 оголошений у розшук, що в свою чергу і стало підставою для звернення підрозділу КВІ до суду із цим поданням, але суд розшук не здійснює і за законом за відсутністю особи рішення по суті подання прийняти також не має повноважень, вважала, що після розшуку засудженого підрозділ КВІ не позбавлений права звернутись з таким поданням, перевіривши матеріали провадження та дослідивши посилання, що наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення та матеріалів особової справи № 31/2016 на засудженого ОСОБА_8 , доданої до подання підрозділу КВІ, ОСОБА_8 вирком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України та засуджений у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років позбавлення волів, від відбування якого звільнений з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

У зв`язку з тим, що за час перебування на обліку Орджонікідзевського РВ м. Запоріжжя підрозділу КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області 5 разів не з`явився на реєстрацію, залишив місце постійного проживання для встановлення його місця знаходження підрозділом КВІ розпочато першочергові розшукові заходи та зроблені запити до спеціальних установ м. Запоріжжя, по яким засуджений не значиться також. 22 грудня 2016 року підрозділом КВІ до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області направлені подання, копія вироку та матеріали початкового розшуку засудженого для проведення подальших розшукових дій.

Суд відмовив в задоволенні подання, мотивуючи своє рішення тим, з наданих матеріалів провадження встановлено, що 30 грудня 2016 року заведено оперативно-розшукову справу з метою розшуку засудженого ОСОБА_8 . Аналіз ст.ст. 164, 166 КВК України свідчить про те, що розшуком засудженого повинен займатися не суд, а уповноважений орган з питань пробації, а у відповідності до ст. 539 КПК України вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання за відсутністю в суді засудженого суд не вправі і зупинення провадження за поданням КВІ законом не передбачено також.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 164 КВК України кримінально-виконавча інспекція веде персональний облік засуджених протягом іспитового строку, спільно з органами внутрішніх справ та відповідними громадськими формуваннями проводить індивідуально-профілактичну роботу із засудженими та контролює додержання ними громадського порядку і виконання обов`язків, покладених на них судом; вносить подання органу внутрішніх справ щодо здійснення приводу засуджених, які не з`явилися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції; організовує початковий розшук засуджених, місцезнаходження яких невідоме, та надсилає матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких засуджених.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 166 КВК України, особа, звільнена від відбування покарання з випробуванням, розшук якої оголошено у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, затримується і конвоюється органом внутрішніх справ у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Аналіз статей 164, 166 КВК України свідчить про те, що розшуком засудженого повинен займатися не суд, а відповідний орган внутрішніх справ за ініціативою кримінально-виконавчої інспекції.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 був оголошений в розшук, але його місце знаходження на час розгляду подання в суді встановлено не було, він не був затриманий і до районного суду органом внутрішніх справ у передбаченому законом порядку, не конвоювався.

Зокрема, з матеріалів провадження вбачається, що за адресою місця проживання ОСОБА_8 , зазначеною у поданні: АДРЕСА_1 судом були направлені судові повістки, які повернуті за закінченням строку їх зберігання (а.с. 12, 22, 31, 33, 39, 45).

Судом тричі приймались рішення про застосування примусового приводу засудженого до судового засідання, які виконані не були.

На виконання ухвали суду від 7 лютого 2017 року до суду надійшов рапорт ІП Вознесенівського ВП ОСОБА_10 , згідно якого засуджений за місцем свого проживання відсутній і встановити його місце знаходження не виявилось можливим (а.с. 27). На виконання ухвали суду про привід від 10 травня 2017 року на адресу суду також надійшов рапорт, згідно якого встановити місце знаходження засудженого ОСОБА_8 не виявилось можливо та суду надано копію постанови від 30 грудня 2016 року про заведення оперативно-розшукової справи з метою розшуку засудженого ОСОБА_8 (а.с. 46).

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що розглянути подання підрозділу КВІ про скасування звільнення від відбування покарання за таких обставин є неможливим, оскільки за правилами ст. 539 КПК України лише неявка належним чином повідомлених осіб, в тому числі засудженого, не є перешкодою для розгляду такого подання органу пробації, а в суді встановлено, що ОСОБА_8 оголошений у розшук.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу того, що таким рішенням суд першої інстанції фактично нівелював принцип невідворотності покарання, то з ними колегія суддів не погоджується також, оскільки суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали зазначив, що відмова у задоволенні подання за незведених вище підстав не є його розглядом по суті та не позбавляє кримінально-виконавчу інспекцію можливості повторного звернення із таким поданням до суду після виконання вимог ст.ст. 164, 166 КВК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Орджонікідзевського РВ м. Запоріжжя підрозділу Кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4