Справа № 362/5411/17
Провадження № 1-кс/362/1095/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2017 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-
Виїздом на місце події слідчо-оперативної групи встановлено, що за вищевказаною адресою знаходиться автомобіль марки Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, поруч з яким знаходилось двоє чоловіків, водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та пасажир ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходились в агресивно налаштованому стані.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
З метою забезпечення ефективного досудового розслідування, виникла необхідність в накладені арешту на вищевказане майно, в тому числі транспортний засіб, як предмет вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
У зв`язку з вищевикладеним, а також тим, що вилучені в ході обшуку речі є речовими доказами, та є знаряддями вчинення кримінальних правопорушень та зберегли на собі сліди злочинів вчинених на території м. Василькова та Васильківського р-н Київської області, має доказове значення у кримінальних провадженнях, виникла необхідність у накладенні на них арешту.
У зв`язку з вищевикладеним слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.
За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вислухавши слідчого, який підтримує клопотання, дослідивши письмові матеріали, , слідчий суддя прийшов до такого висновку.
Згідно з протоколом огляду місця події від 12.10.2017 року огляд автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 проведено та вилучено речі, які вище описані.
Приймаючи до уваги те, що з метою забезпечення ефективного досудового розслідування по кримінальному провадженню, вилучені речі є речовини доказами , що підтверджуються постановою про визнання речових доказів, та зберегли на собі сліди злочинів вчинених на території Васильківського району Київської області , мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 40,170-173 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання- задовольнити.
Строк дії ухвали не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1