Справа № 610/169/18
провадження № 5/610/6/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника лікарської комісії ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№17) спеціалізована туберкульозна лікарня» про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Думанів Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, який мешкав в АДРЕСА_1 , не працюючого, розлученого, раніше судимого:
17.04.1996 року Красногвардійським районним судом АР Крим за ч.2 ст.140, ст.86-1, ст.42 КК України строком до 10 років позбавлення волі;
15.05.1997 року Казанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.183, ст.43 КК України строком до 13 років позбавлення волі;
08.09.1998 року Суворівським районним судом м. Херсона за ч.2 ст.183, ст.43 КК України строком до 12 років 1 місяця позбавлення волі. 18.02.2002 року вирок змінено, вважати засудженим за ч.3 ст.185, ст.43 КК України строком до 12 років 1 місяця позбавлення волі;

26.12.2007 року апеляційним судом Луганської області за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 року 6 місяців позбавлення волі. За ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.02.2016р. строк попереднього ув`язнення зарахований за правилами ч. 5 ст. 72 КК України,

який відбуває покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№17) спеціалізована туберкульозна лікарня»,
початок строку:21.05.2007 року, кінець строку - 26.01.2021 року,-
ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Покровська виправна колонія (№17) спеціалізована туберкульозна лікарня» звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що в подальшому він не може утримуватися в умовах колонії за станом здоров`я.

Адміністрація ПВК (№ 17) та засуджений просили розглянути справу за їхньої відсутності.
Захисник та представник лікарської комісії просили подання задовольнити, так як діагноз хворого входить до Переліку захворювань, які є підставою для звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання та звільнення засудженого від відбування покарання по хворобі, оскільки засуджений має значний кримінальний досвід, неодноразово реально відбував покарання у виді позбавлення волі, злочин, за який відбуває покарання, є особливо тяжким, а факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання.

Вислухавши пояснення захисника засудженого, представника лікарської комісії, думку прокурора, вивчивши матеріали особової справи засудженого, його характеристику, медичний висновок, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

За висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 22.01.2018 року, засудженому встановлено діагноз: «прогресуючий двосторонній фіброзно-кавернозний туберкульоз легенів з явищами легенево-серцевої недостатності ІІ-ІІІ ступенів. МРТБ (09.07.2015). Хронічне обструктивне захворювання легень, ІІ-ІІІ ст., група В. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Вторинна нормохромна анемія легкого ступеню. Двоьічнийкохлеоневрит. Остеохондроз грудного поперекового відділу. Дисцикуляторна гіпоксична енцефалопатяі з вести було-атактичним синдромом ІІ-ІІІ ст.

На даний час діагноз хворого (прогресуючий двосторонній фіброзно-кавернозний туберкульоз легенів з явищами легенево-серцевої недостатності ІІ-ІІІ ступенів) входить до п.п.1.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МЮУ, МОЗ від 15.08.2014 №1348/572.

Відповідно до ст.84 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.

За вироком Апеляційного суду Луганської області від 26.12.2007 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.186, ч.1 ст. 187, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі.

З матеріалів особової справи засудженого, вбачається, що останній має значний кримінальний досвід, засуджений вже 4-й раз, неодноразово реально відбував покарання у виді позбавлення волі. Злочин, за який відбуває покарання, є особливо тяжким. Згідно до вироку вину визнав частково. Надані суду матеріали справи не містять доказів визнання засудженим своєї вини під час відбування покарання.
Як вбачається із характеристики від 22.01.2018 року, засуджений ОСОБА_6 за час лікування та відбування покарання в установі характеризується посередньо, мав одне стягнення за паління у невідведеному місці, яке погашено, заохочень не має, на шлях виправлення не стає.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_6 з 09.09.2008 року по 01.02.2017 року мав 15 стягнень (погашені) та лише 1 заохочення.

Крім того, суду не надано доказів можливості надання засудженому ефективного лікування якісно кращого рівня у разі його звільнення. Враховує, те що засуджений доглядається і лікується за державні кошти, а на час засудження він не працював, не убачається наявності у нього фінансової можливості самостійно продовжити лікування. Той факт, що засуджений підтримує зв`язок з рідними шляхом листування та телефонних розмов не свідчить про їх можливість здійснювати догляд за ним у разі звільнення та така їх згода не вбачається з матеріалів справи, у разі звільнення від подальшого відбування покарання може бути поставлений у безвихідне становище.

Дані про особу засудженого, наявність у нього злочинного досвіду, кількість та тяжкість злочинів, поведінка за весь час відбування покарання, ступінь виправлення, часткове визнання своєї вини у вчиненні злочину, встановленої вироком суду, відсутність згоди рідних та близьких на догляд за ним та відсутність переконливих даних про бажання та можливість продовжити ефективне лікування та безповоротно відмовитися від продовження злочинної діяльності, не дають суду достатніх підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України та ст.ст. 537-539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17) спеціалізована туберкульозна лікарня» про звільнення від покарання за хворобою ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали складено 09.02.2018 року.
СУДДЯ