АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/120/18 Справа № 200/578/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0003346 про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_8 та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 00 годин 01 хвилини 22 лютого 2018 року.
Слідчий суддя в обґрунтування прийнятого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також про доведеність прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для кримінального провадження та незаконного впливу на потерпілу, які не зменшились на час розгляду клопотання. Наявність вказаних ризиків підтверджується тяжкістю злочину, відсутністю працевлаштування, не виявлення органом досудового розслідування речей, якими заволоділи нападники, а також відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного. За таких обставин прийшов до висновку про доведеність прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на незаконність затримання підозрюваного через те, що на момент його затримання були відсутні підстави, передбачені ст. 208 КПК України. Зазначає про порушення вимог ст. ст. 194, 196, 200 КПК України, які проявились у несвоєчасному врученні стороні захисту клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки строк закінчується о 07 годині 20.01.2018 року, а клопотання вручене захиснику о 15 годині 15.01.2018 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку, передбаченого ст. 196 КПК України і відповідно з пропуском строку клопотання подано до суду. Посилається на необґрунтованість клопотання слідчого в результаті посилання в ньому на норми, які регулюють питання застосування запобіжного заходу, а не його продовження. Зауважує, що згідно повідомлення про підозру розмір матеріальних збитків, завданих потерпілій встановлюється, у зв`язку з чим ставить під сумнів попередню кваліфікацію дій підозрюваного за ч. 4 ст. 187 КПК України за ознакою заволодіння майном у великих розмірах. Звертає увагу на невідповідність дати до якої просив продовжити строк слідчий з датою, зазначеної в резолютивній частині ухвали слідчого судді. Так, слідчий просив продовжити строк до 23.02.2017 року, прокурор в судовому засіданні уточнив дату і просив до 23.02.2018 року, а слідчий суддя визначив строк дії ухвали до 22.02.2018 року, про яку не зазначали ні слідчий, ні прокурор. Таким чином, слідчий суддя задовольнив клопотання частково, проте не вказав це в резолютивній частині ухвали. На думку захисника, в ухвалі слідчого судді відсутнє обґрунтування необхідності продовження застосування виняткового запобіжного заходу порівняно з більш м`якими заходами. Зазначає про порушення слідчим вимог ч. 3 ст. 295 КПК України в частині несвоєчасного вручення захиснику клопотання про продовження строку досудового розслідування. Вважає, що прийняте рішення не відповідає усталеній практиці ЄСПЛ щодо продовження строку тримання під вартою та рішенню КСУ від 23.11.2017 року.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу останнього і з підстав, викладених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог частини 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а також встановлені і перевірені всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження тримання під вартою, тому доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно наданих матеріалів, 23 листопада 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні розбійного нападу, з метою заволодіння майном потерпілого, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується низкою доказів, наявних в матеріалах провадження, зокрема, протоколами додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду відеозаписів, протоколом обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Силова 58, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 та протоколом пред`явлення підозрюваного ОСОБА_7 даному свідку для впізнання, висновками експертів № 3680е від 02.11.2017 та № 27/4.6./1887 від 26.12.2017 та іншими матеріалами.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 згідно ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2017 року та під час перегляду відповідного рішення слідчого судді в апеляційному порядку. Не вбачається, що з цього часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри.

Перевіривши доводи скарги захисника про безпідставність правової кваліфікації дій ОСОБА_7 та висновків слідчого про заволодіння майном у великих розмірах, оскільки згідно повідомлення про підозру розмір матеріальних збитків встановлюється, тому стороні захисту не зрозуміло на підставі чого слідчий прийшов до таких висновків, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 з іншою особою підозрюються у заволодінні майном, зокрема грошовими коштами у сумі 30 000 доларів США та 200 000 грн., а також ювелірними прикрасами. В матеріалах провадження наявна довідка з Управління Національного банку України в Дніпропетровській області щодо офіційного курсу української гривні до долара США станом на 17.10.2017 року за 100 доларів США. Отже, склавши суму, викрадених грошових коштів в національній валюті, то отримана сума більше ніж в шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що відповідно до п. 4 примітки до статті 185 КК України є кваліфікуючою ознакою «особливо великий розмір» за ч. 4 ст. 187 КК України, тому на даний час попередня правова кваліфікація дій підозрюваного підтверджується матеріалами провадження.

Перевіряючи висновки ухвали слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими щодо наявності ризиків у вигляді можливого незаконного впливу на потерпілу, враховуючи, що підозрюваному відомо місце проживання останньої та показання потерпілої, згідно яких вона боїться за своє життя та здоров`я. Апеляційний суд вважає обґрунтованими і висновки слідчого судді про існування ризику знищення, схову або спотворення будь-якої речі, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що також підтверджується тим, що підозрюваний зареєстрований в іншій області, не проживає за місцем реєстрації та підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін.

Також колегія суддів, при перевірці висновків слідчого судді щодо подальшого існування ризиків та неможливості їх запобігання, шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів, колегія суддів, відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, враховує підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років з конфіскацією майна, відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки офіційно не працює, не одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим висновки слідчого судді щодо продовження існування вказаних ризиків та можливості їх запобігання виключно шляхом продовження строку тримання під вартою, підтверджується матеріалами провадження, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є необґрунтованими.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також ЄСПЛ зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, продовження існування вказаних ризиків ще обумовлено тим, що згідно матеріалів провадження завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо, так як необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, про які слідчий зазначає в своєму клопотанні.

Також, обставини неможливості закінчити досудове розслідування у строк, на який його продовжено, були предметом перевірки керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, який постановою від 15 січня 2018 року продовжив строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 23 лютого 2018 року /а.п. 62-64/.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення вимог КПК в частині несвоєчасного вручення стороні захисту клопотання про продовження строку досудового розслідування, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки виходять за межі предмету оскарження даного апеляційного провадження і вирішення питання про продовження строку досудового розслідування відноситься до повноважень відповідних прокурорів, рішення яких, за наслідками розгляду таких клопотань, не підлягають оскарженню.

Посилання захисника на недотримання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині несвоєчасного вручення стороні захисту клопотання про продовження строку тримання під вартою та щодо строку подання такого клопотання до слідчого судді, колегія суддів вважає обґрунтованими, проте такі порушення не можуть бути розцінені як істотні, а також як належні та достатні підстави для скасування ухвали слідчого судді та відмови в задоволенні клопотання слідчого по суті, враховуючи наявність встановлених підстав, передбачених ст.ст. 176-178, 183, 199 КПК України.

Доводи захисника про незаконне затримання підозрюваного та порушення слідчим ст. 208 КПК України, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки такі доводи виходять за межі даного апеляційного провадження і могли бути предметом оскарження в порядку ст. 206 КПК України, щодо підстав затримання особи, або при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, а також можуть бути предметом судового розгляду в подальшому, зокрема при оцінці доказів, отриманих під час затримання підозрюваного. Водночас, наразі підозрюваний перебуває під вартою на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року, яка і є предметом даного апеляційного провадження.

Посилання захисника на розбіжності в датах, до яких слідчий та прокурор просили продовжити строк тримання під вартою, колегія суддів розцінює як такі, що були предметом розгляду в суді першої інстанції і були усунуті, оскільки за своїм змістом є технічними описками, які не впливають на зміст клопотання та його обґрунтованість. Крім того, строк на який слідчим суддею продовжено тримання підозрюваного під вартою, визначений з належним дотриманням вимог ст. 197 КПК України.

Твердження захисника про необґрунтованість клопотання слідчого в результаті посилання в ньому на норми, які регулюють питання застосування запобіжного заходу, а не його продовження, колегія суддів розцінює як такі, що не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, у зв`язку з тим, що в ході судового розгляду слідчий суддя встановив правову природу даних кримінально-процесуальних правовідносин і застосував до них норми КПК України, які їх регулюють.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника на рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-28/2017 року, у зв`язку з тим, що КСУ розглядав конституційне подання у світлі конституційності положень третього речення частини третьої статті 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку запобіжного заходу на стадії судового розгляду. В той же час, дане провадження, навпаки, є здійсненням періодичного контролю законності подальшого тримання підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд також зауважує, що процесуально позбавлений можливості постановити рішення, про яке наполягав захисник в апеляційній скарзі та під час судового засідання, з огляду на повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді даної категорії справ, відповідно до яких за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (ч. 3 ст. 407 КПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, продовжений слідчим суддею строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, а тому ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню, а відтак в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0003346 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4