06.04.2018 Справа № 380/323/18
Провадження по справі № 1-кп/380/40/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 квітня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участі секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
малолітнього: ОСОБА_4
законного представника малолітнього: ОСОБА_5
захисника малолітнього: ОСОБА_6
представника служби у справах дітей та сім`ї: ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Хмелівка Тетіївського району Київської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, учня 8 класу Клюківського НВО «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок», не судимого,
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що 02.02.2018 року близько 22 години в с.Хмелівка Тетіївського району Київської області неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на вул.Свято-Троїцька, діючи за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна та привласнення його з корисливих мотивів, користуючись відсутністю сторонніх осіб та власника, незаконно, таємно від оточуючих, здійснили крадіжку 50м кабелю ТПП 10х2, вартістю 880грн., після чого, діючи з єдиним злочинним умислом на викрадення кабелю, перейшли на вул.Польову, де здійснили крадіжку 12-м кабелю ТПП 10х2, вартістю 2112грн. В подальшому, неповнолітні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями неповнолітні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_4 спричинили ПАТ «Укртелеком» матеріального збитку на загальну суму 3696грн.
Зазначені дії малолітнього ОСОБА_4 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння. В ході судового розгляду детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, а саме передати малолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Захисник малолітнього ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 .
Законний представник малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 не заперечувала проти застосування до сина ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.
Представник служби у справах дітей та сім`ї Тетіївської районної державної адміністрації ОСОБА_7 вважала за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру є обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, він не досяг віку кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст.22 КК України, кримінальна відповідальність за даний злочин настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч. 2 ст.484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_4 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються позитивно за місцем навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у в службі у справах дітей Тетіївської районної державної адміністрації, на обліку у лікаря нарколого та психіатара не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим, до малолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам.
Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.
Питання про передачу малолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.
Відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, доведена в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 , строком на один рік.
Керуючись ст. ст.22, 97,105 КК України, ст. ст.284,292,301,498-501,392-395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Хмелівка Тетіївського району Київської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, учня 8 класу Клюківського НВО «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок», примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на один рік.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Тетіївський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1