В И Р О К
іменем України
13 квітня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000125 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зміїв, Харківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимий

у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.02.2018 близько 18 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 через раптово виниклі неприязні відносини, перебуваючи в приміщенні спільного коридору поруч із квартирою АДРЕСА_3 , наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 29-Зм/18 від 09.02.2018 року, заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: синців на обличчі, травматичного похитування 1, 2 зубів на верхній щелепі зліва, забитої рани на слизовій оболонці нижньої губи зліва.

За ступенем тяжкості синець на обличчі відноситься до легких тілесних ушкоджень(згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.);

За ступенем тяжкості травматичне похитування 1,2 зубів на верхній щелепі зліва відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали стійку втрату загальної працездатності до 10% (згідно п. 2.3.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.);

За ступенем тяжкості забита рана на слизовій оболонці нижньої губи зліва відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України , від 17.01.1995 р.)

Після нанесених ударів, ОСОБА_5 впала на підлогу, а ОСОБА_4 , відчувши свою перевагу, припинив свої дії, які завдали шкоди здоров`ю останній та самостійно пішов із місця події.

Крім того, 05.03.2018 року близько 23 години ОСОБА_4 , прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_6 , перелізши через паркан, зайшов на територію вказаного домоволодіння, звідки таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи вчинив крадіжку, ручного переносного насосу для води ручної роботи - вартістю 800 гривень.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток, згідно висновку товарознавчої експертизи № 5648 від 16.03.2018 на загальну суму - 800 гривень.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому злочинах визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальні правопорушення вчинені ним при вищевикладених обставинах. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнав у повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я та незначну втрату працездатності, за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, досліджуючи дані про особу винного ОСОБА_4 , враховує, що він в силу положень ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно , у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості, та тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження та позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів слід призначити за правилами ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, від відбування якого обвинуваченого звільнити на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов"язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає задоволенню, так як обвинувачений ОСОБА_4 визнав його у повному обсязі і ця обставина не підлягає доведенню.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на строк 3 (три) роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 (п"ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п"ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави в особі ХНДІСЕ ім Засл. проф. М.С.Бокаріуса у сумі 715,00 (сімсот п"ятнадцять) грн.

Речові докази: 14 металевих труб довжиною 0,5 м кожна, діаметром 3,5 см, 15 металевих прутів, довжиною 0,5 м, діаметром 1 см, 3 циліндричні предмети: 1) довжина 37 см, діаметр 7 см; 2) довжина 46 см, діаметр 7,5 см; 3) довжина 21 см, діаметр 17 см, передані на зберігання ОСОБА_6 , - вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: