АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/863/17 Справа № 702/1295/15-к Категорія: ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст.289 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
06 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси клопотання прокурора у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровуха Полоцького району Вітебської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 11.11.1998 року вироком Уманського районного суду Черкаської області за ч.3 ст.81 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

2) 27.12.1999 року вироком Уманського міського суду Черкаської області за ч.2 ст.140 КК України в редакції 1960 року до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України в редакції 1960 року до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Уманського міського суду від 11.11.1998 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 12.04.2001 року на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.04.2001 року умовно-достроково, на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 10 днів;

3) 14.06.2005 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

4) 05.09.2006 року вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.357, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання у виді 3 місяців обмеження волі за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.06.2005 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців обмеження волі;

5) 07.05.2008 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2006 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого від відбування покарання 22.12.2010 року за постановою Уманського міськрайонного суду від 14.12.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк у 8 місяців 19 днів;

6) 09.02.2012 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.353, ст.15, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 2 місяців позбавлення волі за вироком Уманського міськрайонного суду від 07.05.2008 та остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.07.2012 року вирок суду скасовано, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.02.2013 року засуджено за ч.2 ст.185, ст.15 ч.2 ст.186 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання у виді 2 місяців позбавлення волі за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2008 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

7) 22.09.2014 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и л а :
В провадженні апеляційного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 листопада 2017 року вирок апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_10 та в порядку ч.2 ст.433 КПК України щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

06 грудня 2017 року прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_11 подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що вироком Монастирищенського районного суду від 15.04.2016 року обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередньо обрану міру запобіжного заходу тримання під вартою та продовжено її строк до 13.06.2016 року включно. Вироком апеляційного суду Черкаської області від 26.12.2016 року вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15.04.2016 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України скасовано, ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, вирішено вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.190 КК України -3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано покарання призначене вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.09.2014 року у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 листопада 2017 року вирок апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Разом з тим, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ питання щодо запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_8 не вирішено.

Вказує, строк тримання під вартою ОСОБА_8 закінчився та ризики, передбачені п.5 ч.2 ст. 177 КПК України, на сьогодні не зменшились, зокрема ризики того, що ОСОБА_8 , уродженець с. Боровуха Полоцького району Вітебської області Республіки Білорусь, матиме можливість під страхом кримінальної відповідальності переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, а також за ч.2 ст.289 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України відносить до категорії тяжких.

Викладене свідчить про те, що застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою щодо обвинуваченого, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які поклалися при вирішенні клопотання прокурора на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя-доповідач після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

За змістом ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 176 КПК України тримання під вартою, як запобіжний захід, застосовується під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора, наведене в апеляційній скарзі, про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, оскільки матеріали кримінального провадження містять достатні дані, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.289 КК України, санкція яких, зокрема, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Крім цього, колегія суддів приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити злочинну діяльність, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної поведінки, оскільки він раніше сім раз притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за аналогічні корисливі злочини і знову обвинувачується у вчиненні таких кримінальних правопорушень.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 401 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Клопотання прокурора Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 03 лютого 2018 року включно, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :