Дата документу Справа № 310/8710/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/8710/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/692/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року, яким його засуджено за ч.1 ст.317 КК України до 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на загальну суму 2116,96 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду відносно нього змінити, застосувати ст.ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд безпідставно відхилив його клопотання про призначення покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, та свої висновки з цього приводу взагалі не вмотивував. Крім того зазначає, що суд, в порушення вимог ст.67 КК України, вказав у вироку про відсутність обставин, що обтяжують покарання, однак негативну характеристику з місця його мешкання, суд фактично визнав за таку обставину. На думку апелянта, суд також не врахував дані про його особу, а саме те, що він є батьком малолітньої дитини, яка хоча і не проживає з ним, але зареєстрована за місцем його проживання, піклується про неї, надає матеріальну допомогу; добровільно пройшов курс лікування від наркозалежності; щиросердо розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину та жодних тяжких наслідків від вказаного злочину не настало.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 15 серпня 2016 року, приблизно об 11-00 годині, діючи умисно, на прохання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 погодився надати своє помешкання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . для незаконного виготовлення та вживання психотропної речовини метамфетамін, обіг якої обмежено.

У цей же день, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись за вищевказаною адресою, володіючи технологією виготовлення психотропної речовини - метамфетамін з таблеток «Ефіна», спирту йоду, красного фосфору та води, незаконно виготовив психотропну речовину - метамфетамін об`ємом приблизно 5,0 мл. Далі, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 , вибрав у медичний шприц 1,5 мл вказаної психотропної речовини, та ОСОБА_11 , яка також вибрала у свій медичний шприц 1,0 мл вказаної психотропної речовини, зі згоди ОСОБА_6 , вжили його.

Далі ОСОБА_9 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 , також вибрав у медичний шприц 2,0 мл вказаної психотропної речовини, та зі згоди ОСОБА_6 вжив його.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.317 КК України, як надання приміщення для незаконного виготовлення та вживання психотропної речовини.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законом віднесений до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується фактично негативно, не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.317 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , вже враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, та вони правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Врахування судом при призначенні покарання даних, що характеризують особу обвинуваченого, на які останній посилається в апеляційній скарзі, не суперечить положенням ст.65 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.317 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4