АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1754/17 Справа № 190/631/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000363 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6 в режимі відео конференції

засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ст. 391 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_7 до покарання, визначеного даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року і остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122 УДПтС України в Дніпропетровській області, в с. Красноіванівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, з 16.11.2016 року, за вироком Самарського районного суду м. Дніпро від 12.07.2016 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, протиправної поведінки не змінив, належних висновків для себе не зробив, систематично порушував вимоги режиму відбування покарання, що виражалося у відмові виконання законних вимог представників адміністрації установи виконання покарань, неповазі до представників адміністрації, за що на законних підставах неодноразово притягувався до різних видів дисциплінарних стягнень, в тому числі у вигляді переведення до приміщення камерного типу.
ОСОБА_7 , 16.11.2016 року плановим етапом прибув до Державної установи «П`ятихатська ВК № 122» для подальшого відбування покарання, де останній ознайомлений з розпорядком дня та вимогами Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.
24.02.2017 року засуджений ОСОБА_7 разом із іншими засудженими заблокували вхід до спального приміщення відділення соціального психологічної служби №3 та не надали можливості працівникам установи зайти до вказаного приміщення, пояснюючи це тим, що вони «живуть по своїм законам» та вони будуть вирішувати коли та кому заходити до розташування відділення, при цьому висловлювали невдоволення законними діями працівників установи. Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги пункту «3.8» розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також п. 8 ч. 4 ст. 107 Кримінально- виконавчого кодексу України, за що ОСОБА_7 , за постановою начальника Державної установи «П`ятихатська ВК №122» від 01.03.2017 року був підданий стягненню у виді переведення до ПКТ строком на один місяць.
Після закінчення відбування стягнення у виді переведення в приміщення камерного типу засуджений ОСОБА_7 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і продовжив злісно порушувати вимоги режиму відбування покарання.
04.04.2017р., близько 09 год. 00 хв. у відділенні соціального психологічної служби №3 Державної установи «П`ятихатська виправна колонія №122», начальником СПС №3 ОСОБА_9 у присутності заступника начальника - начальника відділення соціально- психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими ОСОБА_10 та в.о. начальника відділення СПС №1 ОСОБА_11 , забезпечивши засудженого ОСОБА_7 всім необхідним для прибирання інвентарем, а саме віником, цеберкою з водою, ганчіркою та шваброю, пред`явив законну вимогу засудженому ОСОБА_7 здійснити роботу з самообслуговування, а саме: здійснити вологе прибирання спального приміщення відділення соціального психологічної служби, де він проживає, згідно графіку чергування, який 01.04.2017 року засудженому ОСОБА_7 оголошено, але від підпису останній відмовився. Засуджений ОСОБА_7 відмовився здійснювати прибирання, тим самим порушив вимоги підпунктів : «2.1», «2.2», «2.5» Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також ч.3 ст. 107 Кримінально виконавчого кодексу України.
Не погоджуючись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити провадження, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на передчасність винесення судом вироку через неповноту судового розгляду справи. Захисник вказує на невідповідність показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , фактичним обставинам справи. А саме, вказаними свідками не зазначалось, чи роз`яснювали вони засудженим, що непокора адміністрації ПВУ тягне за собою адміністративну або кримінальну відповідальність.
Крім того, захисник зазначає, що судом першої інстанції залишились не дослідженими свідчення ОСОБА_7 , а також не були витребувані та не досліджені відеозаписи з камер відеоспостереження, що стало причиною неповноти судового розгляду справи та передчасного винесення обвинувального вироку.
Також захисник посилається на те, що судом першої інстанції при винесені вироку не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме не застосована норми ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 24.12.2015 року. 06.06.2017 року ОСОБА_7 по зазначеному кримінальному провадженню був поміщений до установи попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження. Відповідно до Закону України №3414, який вступив в дію 24.12.2015 року, до ч. 2 ст. 72 КК України було внесено зміни та особам, поміщеним до установи попереднього ув`язнення зараховувався 1 день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Виходячи із положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повному обсязі з урахуванням наступного.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, кваліфікація його дій за ст. 391 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними та підтверджуються сукупністю доказів, які перевірені під час розгляду кримінального провадження та яким суд дав належну оцінку, зокрема свідченнями, які надали суду свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були очевидцями вчинення кримінального правопорушення та підтвердили фактичні обставини злочину, а також письмовими доказами кримінального провадження, зокрема рапортами працівників виправної колонії (а.п.69,70,80,81,83), графіком чергування засуджених від 01.04.2017 року, постановою начальника виправної колонії від 01 березня 2017 року про переведення ОСОБА_7 до приміщення камерного типу.
Вивченням матеріалів провадження не встановленні дані, які б свідчили про те, що вказані свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити ОСОБА_7 в зазначеному кримінальному правопорушенні.
Відповідно до п. 14 ст. 134, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення, однак якщо засуджений виявить «злісну непокору», по відбуттю стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), тобто неодноразової (принаймні двічі) відмови від виконання законних вимог адміністрації або такої ж відмови, навіть одноразової, але вираженої у демонстративній чи зухвалій формі він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.
Згідно роз`яснень пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини, пов`язанні з порушенням режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі» № 2 від 26.05.2993 року, під злісною непокорою вимогам адміністрації установи виконання покарань слід розуміти відкриту відмову засудженого від виконання конкретних законних вимог представника адміністрації виправно-трудової установи, який в силу свого посадового становища мав право пред`явити таку вимогу, а засуджений був зобов`язаний і міг її виконати, але умисно не виконав (наприклад, відмова від роботи без поважних причин, невиконання вимог про припинення порушення режиму відбування покарання, неодноразовість безпричинної відмови засудженого від виконання законних вимог адміністрації, демонстративність, зухвалість такої відмови).
Як слідує з матеріалів провадження, зокрема довідки про заохочення та стягнення, 01.03.2017 року начальником виправної колонії ОСОБА_7 був у встановленому порядку підданий дисциплінарному стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць (а.с. 75).
Згідно з копії акту від 01.03.2017 року слідує, що ОСОБА_7 відмовився від ознайомлення з постановою про накладення адміністративного стягнення та витягу з протоколу (а.с.89).
За даними графіка чергування засуджених відділення СПС №3 на квітень 2017 року, 01.04.2017 року ОСОБА_7 визначений як черговий, але відповідно до акту від 04.04.2017 року засуджений ОСОБА_7 відмовився від підпису в ознайомленні з графіком чергування СПС №3 на квітень 2017 року (а.с. 73).
Доводи скарги захисника в інтересах обвинуваченого про те, що судом першої інстанції неповно проведено судовий розгляд та передчасно винесено судове рішення, колегія суддів не вважає слушними.
Твердження в апеляційній скарзі захисника про ігнорування судом його клопотань про витребування відеозаписи камер зовнішнього спостереження є необґрунтованими, оскільки ніяких конкретних даних про це захисник в апеляційній скарзі не навів, клопотань в суді апеляційної інстанціїї про дослідження будь-яких доказів не заявляв.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про суперечливість показань обвинуваченого дослідженим та встановленим у судовому засіданні доказам та з кваліфікацією дій ОСОБА_7 , як злісною непокорою законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Отже, беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 в кримінальному правопорушенні, за яке його засуджено, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України. Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено, також не виявлено неповноти судового розгляду, а тому відповідні доводи захисника в інтересах обвинуваченого, викладені в його апеляційній скарзі про однобічність та неповноту судового розгляду кримінального провадження, не відповідають дійсності.
При призначенні ОСОБА_7 покарання судом суворо дотримано вимоги положень ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізовуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та обґрунтовано застосовано положення ст. 71 КК України, оскільки злочин вчинено до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження під час його розгляду в суді першої інстанції не встановлено.
При перевірці кримінального провадження будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування або зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 , судом апеляційної інстанції не вбачається.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду 1 інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , як і в частині правильного застосування судом першої інстанції вимог ч.5 ст.72 КК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ст. 391 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дні проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4