УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/535/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 164 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- за ч. 2 ст. 164 КК України на 2 (два) роки 3 місяці обмеження волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду від 03 жовтня 2016 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - 2 (два) роки 6 місяців обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався до набрання вироком законної сили.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, востаннє 03 жовтня 2016 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 164 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням, із іспитовим строком 1 рік, знову вчинив злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей при наступних обставинах.
Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 31.03.2011 року ОСОБА_7 зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_9 грошові кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 24.02.2011 року і до досягнення дітьми повноліття, а саме: до досягненням сином ОСОБА_10 повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення дочкою ОСОБА_11 повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Однак всупереч рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 31.03.2011 року ОСОБА_7 в період з 01.12.2016 року по 01.05.2017 року злісно ухилявся від сплати аліментів.
Так, будучи неодноразово офіційно попередженим державним виконавцем Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, знаючи свій обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання спільних дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , являючись дієздатним, будучи працездатною особою, заходів до офіційного працевлаштування не вживав, на обліку в Баранівському районному центрі зайнятості не перебував та не перебуває, на обліку в управлінні Пенсійного фонду України не перебуває.
Крім цього, від Баранівського районного відділу державної виконавчої служби протягом вказаного періоду приховував доходи від тимчасових заробітків. Добровільно допомоги на утримання дітей не надавав, аліменти в добровільному порядку не виплачував, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дітей взагалі не вживав та допустив заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в сумі 2000 грн., а загальна заборгованість становить 41 165 грн. 72 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що вирок суду щодо нього підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що суд першої інстанції, застосувавши процедуру судового розгляду, передбачену ч. 3 ст. 349 КПК України, в повній мірі не пересвідчився у тому, чи дійсно він розуміє наслідки такої процедури судового розгляду та в нього не було захисника.
Також, вказує, що суд не з`ясував, чи мав він можливість сплачувати аліменти, чи отримував він доходи в період з 01.12.2016 року по 01.05.2017 року та розмір доходів.
Вважає, що суд першої інстанції повинен був врахувати його соціальний статус.
Як вбачається зі змісту скарги він просить вирок суду щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.
В запереченні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в тому числі журналу судового засідання та технічного запису, обставини вчинення кримінального правопорушення, під час судового розгляду ОСОБА_7 не оспорювались та визнавались, а тому суд першої інстанції після належного з`ясування чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснення йому наслідків, а саме позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження цих обставин відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції порушив його права, а зокрема це стосується не роз`яснення прав мати захисника та не з`ясуванні питання чи в повній мірі він розуміє наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні 01.09.2017 року обвинуваченому ОСОБА_7 було повідомлено про права та обов`язки, вручено пам`ятки з правами та з`ясовано, чи зрозумілі вони йому та роз`яснено право мати захисника, на що він повідомив, що не бажає залучення захисника, що підтверджується журналом судового засідання та технічним записом.
Обвинувачений, після виконання судом вимог ст. ст. 345, 348, ч.3 ст. 349 КПК України вказав, що в повній мірі розуміє свої права та суть пред`явленого обвинувачення, визнає себе винним і погоджується на розгляд справи 01.09.2017 р. за процедурою визначеною ч.3 ст. 349 КПК України.
Будь-яких клопотань, в тому числі про порушення його прав на досудовому слідстві, забезпечення його захисником, допит свідків чи дослідження інших доказів ОСОБА_7 не заявляв.
За таких обставин, істотних порушень кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції, в тому числі при застосуванні положень ч.3 ст. 349 КПК України колегія суддів не вбачає.
Враховуючи, що згідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають перевірці в ході апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Судом першої інстанції було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості, в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується негативно.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 01 вересня 2017 року щодо нього - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: