Справа №587/2752/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/236/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не судимий в порядку ст. 89 КК України,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2017 року, якою прокурор порушує питання про скасування вироку суду та ухвалення свого вироку, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Даним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на користь держави в розмірі 1237 гривень 20 копійок

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України, а також доведеності його вини, вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність у частині безпідставного застосування вимог ст.75 КК України, оскільки в мотивувальній частині вироку взагалі не йдеться про необхідність застосування судом положення ст.75 КК України, не наведено жодних мотивів в обґрунтування такого рішення, що є порушенням вимог ч.3 ст. 374 КПК України. Вказує, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не дотримався вимог ст.65 КК України і належним чином не врахував тяжкість, суспільну небезпеку скоєного злочину та особу винного. Наголошує, що у матеріалах кримінального провадження не містяться дані, які б з позитивного боку характеризували особу обвинуваченого, зокрема, останній не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо. Зауважує, що ті обставини, які суд першої інстанції врахував в якості пом`якшуючих покарання обставин, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, та відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 66 КК України є однією складовою дієвого каяття, при цьому вину ОСОБА_7 визнав під впливом беззаперечних доказів. Зазначає, що ОСОБА_7 раніше судимий, ніде не працює, не займається суспільно-корисною працею, вчинив злочин середньої тяжкості, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі до п`яти років, належних висновків для себе не зробив. Крім того, ОСОБА_7 вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів за місцем свого мешкання, де він проживає разом з матір`ю та братами. Таким чином, вчиняючи злочин, підсудний зневажив безпекою оточуючих.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 04 липня 2017 року близько 14 години, знаходячись неподалік вул. Бовкунівка у с. Нижня Сироватка Сумського району, виявив 10 дикоростучих кущів рослини роду коноплі. Достовірно знаючи, що рослини роду коноплі містять наркотичні засоби, ОСОБА_7 зірвав знайдені рослини коноплі для власного вживання та поклав їх до заздалегідь приготовленого мішку, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Знайдений наркотичний засіб ОСОБА_7 цього ж дня приніс за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де з метою подальшого висушування розклав коноплю на горищі будинку. Із двох гілок рослин коноплі ОСОБА_7 зірвав листя та за допомогою ножиців довів до подрібненого стану, таким чином незаконно виготовивши наркотичний засіб, якій у подальшому загорнув у два згортки та поклав їх під диван у вітальні будинку, та став незаконно зберігати за місцем проживання для власного вживання без мети збуту, та систематично вживати шляхом паління незаконно виготовлений ним наркотичний засіб, використовуючи для цього саморобний пристрій для паління, який він зберігав у літній кухні свого домоволодіння.

У подальшому, 07 вересня 2017 року працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді від 30 серпня 2017 року проведено обшук належного обвинуваченому домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: згорток з особливо-небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 24,47 г, згорток з особливо-небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 3,091 г, верхню частину пляшки, на внутрішній поверхні верхньої частини якої виявлено речовину нашарування, що є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, масою 0,273 г; фрагмент фольгового паперу з речовиною-нашаруванням, що є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, масою 0,001 г; коркову пробку з речовиною-нашаруванням з вміщеним в її отвір наперстком, що є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, масою 0,082 г; речовину рослинного походження, що утворена особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою 1595,3 г.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд за згодою всіх учасників провадження цілком правомірно у відповідності з вимогами ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України кваліфіковані судом правильно.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування ст.75 КК України та необґрунтованість вироку суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону і не спростовують висновки суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням цієї статті.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

Так, судом було вірно враховані дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання в цілому характеризується позитивно, його ставлення до скоєного, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його тяжкість. Щире каяття, визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину як під час досудового розслідування, так і судового розгляду та відсутність завданої злочином шкоди суд першої інстанції вірно визнав обставинами, що пом`якшують покарання, обтяжуючих покарання обставин суд не встановив та призначив ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України покарання в межах санкції даної статті, і колегія суддів з цим погоджується.

З цих же підстав у відповідності до ст.75 КК України суд вважав за доцільне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а тому доводи прокурора щодо необґрунтованості висновку суду про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, на переконання колегії суддів не заслуговують на увагу.

Не погоджується також колегія суддів з доводами прокурора про те, що визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.66 КК України, є складовою однієї пом`якшуючої обставини, оскільки щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, в той час, як активне сприяння розкриттю злочину, означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття. Зазначені обставини не є взаємовиключними, тому відсутні будь-які підстави для твердження про те, що вони є однією пом`якшуючою обставиною.

Такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, є й доводи апелянта про те, що вину обвинувачений визнав під впливом беззаперечних доказів, оскільки такі спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких убачається, що судовий розгляд проводився в скороченому порядку, обвинувачений надав суду показання, повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, не оспорював обставин його вчинення.

За таких обставин, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України та дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без його ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а прийняте рішення належним чином мотивував.

Заборони застосування положень ст.75 КК України призначеного ОСОБА_7 покарання за вищевказаних обставин закон України про кримінальну відповідальність не містить.

Переконливих доводів, які б свідчили про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, прокурор в апеляційній скарзі не навів, сам факт того, що обвинувачений ніде не працює, не займається суспільно корисною працею не є перешкодою для ухвалення зазначеного рішення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.