справа №627/1039/17
провадження №1-кп/619/148/18
ВИРОК
іменем України
04 квітня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
потерпілоїОСОБА_6
перекладачаОСОБА_7
обвинуваченогоОСОБА_8
захисникаОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000358 по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

встановив
20 липня 2017 року ОСОБА_10 , перетнувши державний кордон України на підставі посвідченням особи на повернення в Україну серії СR UKR НОМЕР_1 , виданого 27.06.2017 став проживати без реєстрації у будинку, що належить його батьку за адресою: АДРЕСА_1 . Неодноразово перебуваючи в кінці смт. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області по вулиці Центральній, ОСОБА_10 помітив магазин, що належить ФОП « ОСОБА_11 », який знаходився на віддаленій відстані від помешкань громадян та в якому повинні зберігатись грошові кошти, отримані від продажу товару. Не маючи доходів та засобів для існування, ОСОБА_10 вирішив скоїти напад зазначений магазин з метою заволодіння чужим майном. Згідно умов злочинного плану, ОСОБА_10 за місцем власного тимчасового мешкання з деревини та металевої трубки виготовив макет автомату «АК», а також «балаклаву» з шерстяної шапки в якій зробив прорізи для очей. Реалізуючи умови злочинного плану, розуміючи, що магазин відчинений та працює, 22.08.2017 приблизно о 16 год. 20 хв. ОСОБА_10 керуючись корисливими мотивами, діючи з прямим умислом направленим на напад з метою заволодіння чужим майном, взявши за місцем тимчасового мешкання макет автомату «АК» та «балаклаву», направився до магазину, що належить ФОП « ОСОБА_11 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Безпосередньо перед входом у магазин, щоб не бути впізнаним ОСОБА_10 одягнув на голову «балаклаву» і утримуючи напоготові макет автомату «АК», 22.08.2017 приблизно о 16 год. 40 хв. зайшов до приміщення магазину. Після цього, викрикуючи, що це грабування та йому потрібні гроші, ОСОБА_10 направив макет автомату «АК» в продавця магазину ОСОБА_6 та остання реально сприймала зазначений макет автомату як бойову зброю. В цей час ОСОБА_10 почувши на вулиці сторонній шум, з метою швидшого ведення свого злочинного умислу до кінця, схопив макет автомату «АК» за металеву трубку та прикладом наніс удар ОСОБА_6 в область правої частини голови від чого приклад відломився. ОСОБА_6 від отриманого удару гучно закричала та кинула в його бік грошові кошти, які знаходилися у неї в руках. ОСОБА_10 злякавшись, що крик ОСОБА_6 можуть почути сторонні особи, не піднявши з підлоги грошові кошти вибіг з магазину. З метою приховати вчинений ним злочин, ОСОБА_10 забіг до чагарників, які знаходяться на відстані 300 м від магазину, де залишив «балаклаву», пошкоджений макет автомату «АК» та верхній одяг, після чого з вказаного місця зник.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та надав наступні показання. Так як він любить природу та охоту, 22 серпня 2017 року приблизно о 16 год. 20 хв. він взяв дерев`яний макет автомату Калашникова та балаклаву, які особисто не виготовляв, та пішов гуляти. На вулиці нікого не було, проходивши повз магазин, ОСОБА_10 вирішив здійснити розбій, як жарт. Коли він зайшов у магазин побачив продавця ОСОБА_6 і сказав їй: «Ето ограблєніє дєньгі на стол». ОСОБА_6 зазначені дії ОСОБА_10 сприйняла як жарт, тому він для переконливості вдарив її прикладом макету автомата в область голови, при цьому ніяких грошей не бачив і не брав. Після цього забрав автомат і вибіг з магазину, потім викинув балаклаву і автомат у чагарники. Розуміє що його дії були протизаконні, а саме хуліганство у грубій формі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 , які виразилися в розбої, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та поєднане з проникненням у інше приміщення, суд кваліфікує за ч.3 ст.187 КК України.

За змістом ст.62 Конституції України суд під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п.65 рішення «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні вище зазначеного злочину доведена прокурором у повному обсязі і підтверджується встановленими судом фактичними даними, у розумінні вимог ст.ст.84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться:

- у показаннях потерпілої ОСОБА_6 , даними під час судового розгляду, відповідно до яких вона працює продавцем у магазині ФОП « ОСОБА_11 ». 22 серпня 2017 року в шапці на голові в магазин зайшов, як потім вона з`ясувала, ОСОБА_10 та сказав: «Ето ограблєніє дєньгі на стол». Вона йому відповіла: «Яке ограблєніє, йди звідси». На ці слова ОСОБА_10 вдарив її в обличчя зброєю, яку вона сприймала як справжню. Після удару у неї пішла кров, в цей час вона кинула у бік ОСОБА_10 гроші, останній після цього вибіг з магазину та зник. Потерпіла зателефонувала власникам магазину, які викликали поліцію;
- у показаннях свідка ОСОБА_12 , даними під час судового розгляду, відповідно до яких вона показала, що була присутньою в якості понятої під час огляду місця події 22.08.2017 за участю ОСОБА_10 , який добровільно показував про вчинені ним дії. Також у чагарнику були знайдені шапка та частина макету автомата, на які ОСОБА_10 вказав, що вони належать йому;
- у показаннях свідка ОСОБА_13 , даними під час судового розгляду, відповідно до яких він показав, що був присутнім в якості понятого під час огляду місця події 22.08.2017 за участю ОСОБА_10 , який добровільно показував про вчинені ним дії. Також у чагарнику були знайдені шапка та частина макету автомата, на які ОСОБА_10 вказав, що вони належать йому. Також свідок показав, що був присутнім в якості понятого під час проведення слідчого експерименту 23.08.2017 року за участю ОСОБА_10 , який добровільно показував про вчинені ним дії;
- у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого о 20 год. 00 хв. 22.08.2017 ОСОБА_6 заявила про вчинення злочину;
- у протоколі огляду місця події від 22.08.2017, проведеного з 17 год. 30 хв. до 18 год. 00 хв., та ілюстративному матеріалі до нього, яким було вилучено частину деревини розміром 9х4,5 см, яка є частиною макету автомату «АК», та дані якого містять огляд магазину ФОП « ОСОБА_11 »за адресою: АДРЕСА_2 ;
- у протоколі огляду місця події від 22.08.2017, проведеного з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. за участю ОСОБА_10 , та ілюстративному матеріалі до нього, яким вилучені шапка чорного кольору, перчатки чорного кольору, кофта чорного кольору, светр темно-синього кольору, спортивні штани світло-синього кольору, макет автомату «АК», та дані якого місять огляд чагарників поблизу приміщення магазину ФОП « ОСОБА_11 »;

- у висновку судово-медичної експертизи №71-КК/17 від 23.08.2017, відповідно до якого у ОСОБА_6 мало місце тілесне ушкодження синець з садном в області проекції правого соскоподібного відростку. Вказане ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею., індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження, можливо 22.08.2017 року. Зазначене пошкодження за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень;
- у протоколі слідчого експерименту від 23.08.2017, проведеного з 19 год. 33 хв. до 20 год. 00 хв. за участю ОСОБА_10 ;

- у відеозаписі слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 ;

- у висновку експертизи №2 від 26.10.2017, відповідно до якого надані на дослідження фрагменти лакофарбового покриття «які вилучено з фрагмента деревини розміром 9*4,5 см вилученої з приміщення магазину за адресою АДРЕСА_2 з фрагменту деревини розмірами 37*16*35 см, вилученої з території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та саморобного предмета ззовні схожого на рушницю, яка вилучена в чагарниках на відстані 300 м від магазину в АДРЕСА_2 » мають спільну родову належність;
- у висновку експертизи №8/41-17 від 06.10.2017, відповідно до якого на зразках запахової інформації вилученої з чоловічої шапки чорного кольору, чоловічих перчаток чорного кольору, найдених під час огляду місця події 22.08.2017 за адресою: АДРЕСА_2 , присутні запахові сліди біологічного виду - людини;
- у висновку експертизи №8/42-17 від 06.10.2017, відповідно до якого зразки запахової інформації вилучені з чоловічої шапки чорного кольору, в якій маються отвори круглої форми у кількості 4 шт., чоловічих перчаток чорного кольору у кількості 2 шт., найдених під час огляду місця події 22.08.2017 за адресою: АДРЕСА_2 , мають співпадання з зразком запахової інформації з висушеної крові підозрюваного ОСОБА_10 ;
- у речових доказах, досліджених під час судового розгляду.

Щодо позиції сторони захисту про відсутность ухвали слідчого судді про надання дозволу на огляд житла.

Згідно ч.2 ст.237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч.2 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду.
Частиною 3 ст.233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Під час дослідження протоколу огляду місця події від 22.08.2017, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , захисник обвинуваченого вказав на відсутність ухвали слідчого судді про проведення обшуку.

Згідно ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Прокурором не надано суду відповідної ухвали слідчого судді, постановленої відповідно до вимог ст.ст.233, 234 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
У зв`язку з не наданням суду прокурором ухвали слідчого судді про обшук житла, суд відповідно до ч.4 ст.87 КПК України визнає протокол огляду місця події від 22.08.2017, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , недопустимим.
Щодо позиції сторони захисту про відсутність захисника під час проведення огляду місця події та складення протоколу огляду місця події 22.08.2017, проведеного з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. за участю ОСОБА_10 .
Як вбачається з вказаного протоколу, огляд місця події був проведений 22 серпня 2017 року з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. за участю ОСОБА_10 , при цьому останній був затриманий згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, о 23 год. 00 хв. 22 серпня 2017 року.
Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, під час проведення огляду місця події 22 серпня 2017 року з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. ОСОБА_10 з урахуванням положень ч.1 ст.42 КПК України не набув статусу підозрюваного. У зв`язку з цим, посилання захисника про порушення норм чинного законодавства під час проведення огляд місця події 22 серпня 2017 року з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. за участю ОСОБА_10 є безпідставними.
До того ж, стороною захисту не надано суду відповідних судових рішень слідчого судді про встановлення порушень прав обвинуваченого під час проведення досудового розслідування.

Суд не бере до уваги посилання сторони захисту на невідповідність кваліфікації дій обвинуваченого з наступних мотивів.

Верховний Суд України у своїй постанові від 15.11.2012 (справа №5-15кс12) визначив, що у випадку, коли особа, з метою заволодіння чужим майном, озброєна саморобним пристроєм для здійснення пострілів та в одягнутій на обличчя масці, увійшла до кафе, у приміщенні якого направила на бармена та кухаря саморобний пристрій, під погрозою застосування якого наказала віддати гроші, що знаходяться в кафе, завдавши при цьому працівникам кафе ударів рукояткою саморобного пристрою у різні частини тіла, такі дії належить кваліфікувати за ч.3 ст.187 КК України як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення. Свою правову позицію Верховний Суд України обґрунтував таким чином. Законодавчо встановлені ознаки складу злочину - розбою, поєднаного із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (ч.3 ст.187 КК України), включають вчинення кількох взаємопов`язаних дій, однією з яких є проникнення до об`єктів, зазначених у диспозиції цієї частини статті Кодексу, що у часі передує іншим діям цього злочину. Іншими протиправними діями є насильство над особою чи погроза його застосування та заволодіння чужим майном. Нормативне визначення ознак аналізованого складу злочину не містить визначальних (відмежувальних) ознак розуміння поняття «проникнення». У диспозиції ч.3 ст.187 КК України немає прямої вказівки на незаконність проникнення в приміщення, принаймні такої, яка встановлена у статті 162 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння. Тому зміст цього поняття належить виводити з правової природи конститутивних (визначальних) ознак складу злочину у взаємозв`язку та з урахуванням правозастосовної судової практики. Логіко-граматичне тлумачення формулювання (словосполучення) «розбій, поєднаний з проникненням у приміщення» дає підстави вважати, що під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти: а) фізичне входження, потрапляння до нього з метою заволодіння майном, що знаходиться в ньому; б) доступ до майна, що знаходиться в приміщенні, будь-яким способом (без фізичного входження до нього), який дає змогу заволодіти таким майном, вилучити його із приміщення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності" під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. У постанові також зазначено, що, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки, суди повинні з`ясовувати з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме у неї виник умисел на заволодіння майном. Залежно від того, які фактичні ознаки складу суспільно небезпечного діяння будуть установлені судом, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, що містяться у кримінально-правовій нормі, та від того, як вони трактуються й застосовуються на практиці, можна виділити фізичний і юридичний (психологічний) критерії розуміння поняття "проникнення". Характерними рисами першого є: а) факт входження чи потрапляння у приміщення; б) спосіб, місце, час та обставини (існуючий режим доступу до майна, яке там знаходилось), за яких відбулося входження чи потрапляння у приміщення. Характерними рисами другого є: а) незаконність входження у приміщення (за відсутності в особи права перебувати там, де знаходиться майно, на заволодіння яким спрямовані її дії); б) мета, яку переслідує особа, що вчиняє таке входження, усвідомлення характеру (перебігу) вчинюваного нею суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного проникнення (входження чи потрапляння) у приміщення, передбачення наслідків свого діяння. Факт входження, потрапляння у приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні з іншими зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна, а також визначити, що, встановлюючи у певний спосіб безперешкодний (вільний) режим доступу до майна, його власник чи володілець не обмежує в цьому нікого, серед них, по суті, й особу, яка входить туди з умислом заволодіти чужим майном і використовує такий доступ як зручні, сприятливі умови для скоєння злочину. Зовнішній прояв діяння розкриває внутрішній (психічний) процес діяння, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння. Ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні розбою є встановлення того, з якою метою особа ввійшла (потрапила) у приміщення. Адже у тому разі, коли особа під впливом свого корисливого мотиву утвердилася в намірі заволодіти чужим майном, вона обирає механізм злочинної поведінки, який включає в себе етапи, зокрема мотивації злочину, цілепокладання, планування посягання, вибір шляхів досягнення цілі, прогнозування ризиків та можливих наслідків тощо. Через сукупність таких дій і суб`єктивне ставлення до них особи, яка їх вчинила, відбувається візуалізація останньої (позиціонування самої себе), тобто проявляються процеси діяння, які недоступні для безпосереднього спостереження. Виходячи зі змістових зовнішніх ознак суспільно небезпечного діяння (об`єктивна сторона злочину) та інтелектуально-вольових (суб`єктивна сторона злочину), можна змоделювати (уявити ситуацію), що у тому разі, коли особа мала намір викрасти конкретне майно з торгової зали крамниці і обрала спосіб заволодіння ним, пов`язаний із формально безперешкодним входженням до приміщення зали, факт потрапляння в приміщення за таких обставин не повинен визнаватися «проникненням» у кримінально-правовому значенні. Коли ж особа задумала викрасти майно у тій же крамниці, але з відокремленої торгової секції (торгівля ювелірними виробами, електронними засобами тощо), яка облаштована в приміщенні крамниці, і потрапляння до зали крамниці не було обмежено часовими рамками чи іншими засобами, то вхід у приміщення крамниці не може визнаватися кримінально караним проникненням, тоді як викрадення майна із приміщення секції, вільний доступ до якої був обмежений, у разі потрапляння туди, має визнаватися незаконним проникненням. Якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном, певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне спинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.
Через сукупність дій ОСОБА_10 та його суб`єктивного ставлення до них, а також виходячи зі змістових зовнішніх та інтелектуально-вольових ознак, враховуючи що обвинувачений поставив собі за мету заволодіти грошима, місце знаходження яких зумовлює вибір конкретного способу посягання та реалізація якого передбачає входження в приміщення магазину, то фізичне спинення в магазині з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном суд кваліфікує як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення, а не хуліганство, на що посилається сторона захисту.
Обставин, які відповідно до ст.ст.66, 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_10 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу винного, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, відсутність претензій потерпілої, а також дані про особу обвинуваченого.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Європейський суд з прав людини у п.77 справи «Довженко проти України» (заява №36650/03, остаточне рішення від 12.04.2012) вказав, що вираз «відповідно до закону» вимагає не лише дотримання національного законодавства, але також стосується якості такого законодавства. У національному законодавстві повинно бути з достатньою чіткістю визначено межі та спосіб здійснення відповідних дискреційних повноважень державних органів з метою забезпечення особам мінімального рівня захисту, на який вони мають право в умовах верховенства права в демократичному суспільстві (див. рішення від 12.03.2009 у справі «Сергій Волосюк проти України» (Sergey Volosyuk v. Ukraine), заява №1291/03, пп. 81 і 82).
Суд враховує тяжкість злочину, другорядну роль кари як мети покарання, дані про особу винного, наслідки вчиненого злочину, ставлення винного до вчиненого та наслідки злочину.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини цієї статті, із конфіскацією майна.

Відповідно до ст.961 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Пунктами 3 та 4 ч.1 ст.962 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.
Майно, яке є речовим доказами та підпадає під спеціальну конфіскацію, не має ніякої цінності, у зв`язку з цим воно підлягає знищенню.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Краснокутського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року (справа №627/768/17) було накладено арешт на: дерев`яну дощечку, розмірами 9х4,5 см.; чотири фрагменти деревини, розмірами: 37х16х35 см., 8х25х22х3,5 см., 23х15х10х11х3,5 см., 11,5х5,5х11,7х10 см.; кулькову ручку прозорого кольору; пластикову лінійку білого кольору, довжиною 30 см.; ножовку темно синього кольору; саморобний предмет, ззовні схожий на рушницю; чоловічу шапку чорного кольору, в якій маються отвори круглої форми у кількості 4 шт.; чоловічі перчатки чорного кольору у кількості 2 шт.; кофту чорного кольору, на якій маються вставки червоного кольору; светр темно синього кольору зі вставками світло-синього кольору; спортивні штани світло синього кольору.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд скасовує арешт цього майна, який був накладений під час досудового розслідування.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зарахувати досудове тримання під вартою та строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто 22 серпня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Краснокутського районного суду Харківської області 23 серпня 2017 року (справа №627/768/17), - скасувати.

Речові докази: дерев`яну дощечку, розмірами 9х4,5 см; чотири фрагменти деревини, розмірами: 37х16х35 см, 8х25х22х3,5 см, 23х15х10х11х3,5 см, 11,5х5,5х11,7х10 см; кулькову ручку прозорого кольору; пластикову лінійку білого кольору, довжиною 30 см; ножовку темно-синього кольору; саморобний предмет, ззовні схожий на рушницю; чоловічу шапку чорного кольору, в якій маються отвори круглої форми у кількості 4 шт; чоловічі перчатки чорного кольору у кількості 2 шт; кофту чорного кольору, на якій маються вставки червоного кольору; светр темно-синього кольору зі вставками світло-синього кольору; спортивні штани світло синього кольору, біологічні зразки слини, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Краснокутського відділення поліції Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області, - знищити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДЕКЦ МВС України експертизи №2 від 26.10.2017 в розмірі 2379,52 грн., в Житомирському НДЕКЦ МВС України експертиз №8/41-17 від 06.10.2017 у розмірі 1484,40 грн та №8/42-17 від 06.10.2017 у розмірі 989,60 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3