В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1752/17

Провадження № 1-кп/126/182/2017

"23" листопада 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в порядку ст.89 КК України раніше не судимого, ідентифікаційний номер платника податків № НОМЕР_1 ,-

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
11 червня 2017 року в денну пору доби в с. П`ятківка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу з території подвір`я таємно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, викрав металеву трубу, довжиною 4 метри, загальною вагою 50 кг, вартістю 217, 50 грн , згідно висновку експерта №3601/17-21 від 27 червня 2017 року, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вищезазначену суму. Викрадену металеву трубу ОСОБА_4 в подальшому переніс в приміщення сараю своєї співмешканки ОСОБА_6 , що проживає в АДРЕСА_1 , яка не знала, що труба викрадена.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

05.07.2017 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , було укладено угоду про примирення відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України. За умовами даної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.1 ст. 185 КК України, щодо узгодженого покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., стосовно відшкодування витрат в сумі 198 грн. на проведення товарознавчої експертизи. Сторонам роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди про примирення.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Крім того, прокурор звернувся з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від покарання, так як він інвалід ІІІ групи з дитинства.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення від 05.07.2017 року та призначити узгоджене сторонами покарання, не заперечувала щодо застосування до обвинуваченого Закону України "Про амністію у 2016 році".

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання. Не заперечував проти застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладена сторонами угода про примирення є добровільною, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги підозрюваний ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, який є злочином середньої тяжкості. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілій ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України.

Враховуючи вищевикладене суд встановив, що вина обвинуваченого у інкримінованому йому складі злочину є доведеною та ніким не оспорюється, а тому за вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 п. г) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

На день набрання чинності цим Законом ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копією посвідчення. Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.)Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому та наполягає на застосуванні до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році".

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Долю Речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 05.07.2017 року про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 198 (сто дев`яносто вісім) грн. витрат на проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази:металева труба, передана на зберігання ОСОБА_5 , залишити їй як власниці.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1