АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4381/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000149 від 03.06.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, про арешт майна вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити та накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого не врахував, що майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , має значення речових доказів у кримінальному провадженні та може бути використано для забезпечення погашення збитків у кримінальному провадженні, оскільки може свідчити про здійснення діяльності з придбання та подальшої реалізації товарів без відповідного відображення у податковій та бухгалтерській звітності і як наслідок ухилення від сплати податків (обов`язкових платежів), а також вилучені товари необхідні для подальшого отримання доказів злочинної діяльності, зокрема, у вигляді висновків експертиз досліджень, показань свідків.

Крім того зазначає, що вказане вилучене майно 03.08.2017 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ФР ОВПП ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінального провадження №0000149 від 03.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, щоу період 2015-2016 невстановлені особи, перебуваючи у м. Києві, створили (придбали) суб`єкти підприємницької діяльності: TOB «Олеандріна Трейдінг» (), TOB«Маркус Технологія» () з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у штучному (незаконному) формуванні податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, серед яких TOB«ТД «Хімтрейд» (), МПП Фірма «Ерідон» ().
Крім того зазначено, що службові особи МПП Фірма «Ерідон» () в ході здійснення фінансово господарської діяльності підприємства в період листопада-грудня 2015 року, шляхом відображення у документах бухгалтерського обліку та податковій звітності придбання селітри аміачної від TOB «ТД «Хімтрейд» (), яке фактично не відбувалося, при використанні у документальному оформленні ланцюгу постачання реквізитів TOB «Олеандріна Трейдінг» () та TOB «Маркус технологія» (),що мають ознаки фіктивності, занизили податок на прибуток на суму З 362 760 грн., а також безпідставно сформували податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 3 113 667 грн., таким чином ухилившись від сплати податків на загальну суму 6 476 427 грн., що становить особливо великий розмір.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2017, проведено обшук приміщення ТОВ МПП Фірма «Ерідон» за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с. Богданівці, Масівецьке шосе, буд.6, в результаті якого виявлено та вилучено: хімічну та сільськогосподарську продукцію, на яку не було надано підтверджуючих документів щодо її походження (придбання/імпортування), право власності (підстави знаходження за вказаними адресами), а саме підчас обшуку присутньою особою не було надано підтверджуючих документів щодо придбання вказаних товарів та підчас проведення обшуку також не було виявлено первинних документів щодо походження вказаних груп товарів.
Постановою старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_9 від 03.08.2017 року, вилучені в період 02.08.2017 року при проведенні ошуку за адресою: АДРЕСА_1 товарно- матеріальні цінності, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000149 від 03.06.2017 року.
08.08.2017 року старший слідчий з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке обгрунтоване тим, що вказане вилучене майно має значення речових локазів у кримінальному провадженні та може бути використане ля забезпечення погашення збинків у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від10.08.2017 року у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.

Згідно ухвали суду першої інстанції відмову мотивовано тим, що стороною обвинувачення не доведено,

Відмовляючи у задоволенні даного клопотання, внесеного в рамках кримінального провадження № 0000149, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 , представника власника майна ОСОБА_7 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, про відсутність достатніх правових підстав для накладення арешту на вказане майно, з огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження та не надано доказів, що вилучене майно, а саме хімічна та сільськогосподарська продукція відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді зогляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, доданих наданим органом досудового розслідування вбачається, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно. Не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речових доказів хімічної продукції, що була вилучена, а також не доведено, яким чином товарно-матеріальні цінності, вилучені 02.08.2017 року у приміщенні ТОВ МПП Фірма «Ерідон» за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с. Богданівці, Масівецьке шосе, буд.6 мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, набуті в результаті його вчинення, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання даних товарів у якості речових доказів.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не можуть виправдовувати таке втручання у права та інтереси власника майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у накладенні арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно, врахувавши і можливі наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи у накладенні арешту на майно, вилучене 02.08.2017 року у приміщенні ТОВ МПП Фірма «Ерідон» за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с. Богданівці, Масівецьке шосе, буд.6 діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС другого ВРКП СУ ФР Офісу ВПП ДФС ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 03.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, вилученого під час проведення обшуку 02.08.2017 року у приміщенні ТОВ МПП Фірма «Ерідон» за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., с. Богданівці, Масівецьке шосе, буд.6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4