Провадження № 11-кп/780/258/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 11 27.02.2018

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції з ДУ «Білоцерківська ВК № 35» матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, мотивуючи рішення тим, відбуваючи покарання в колонії допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених. Вину у скоєному злочині не визнав. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Належні висновки для себе не зробив, на шлях виправлення не став, в період умовно-дострокового звільнення вчинив нові умисні злочини, передбачені ст. ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 КК України. Комісією установи відмовлено ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільнені від покарання у зв`язку з недостатнім ступенем виправлення.

Не погоджуючись із таким рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 обґрунтував своє рішення тим, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, коли покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження.
Необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого є його сумлінна поведінка і ставлення до праці. Суд може дати висновок про виправлення засудженого, ґрунтуючись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
У матеріалах справи є відомості про те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, до нього раніше застосовувалося умовно - дострокове звільнення, проте він не оцінив наданої йому довіри з боку держави і не зробив для себе належних висновків, і знову вчинив злочин.
Окрім того, відповідно до характеристики, затвердженої начальником Білоцерківської виправної колонії № 35, засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що притягувався 4 рази до дисциплінарної відповідальності. Не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених. Вину у скоєному злочині не визнав. Відповідно до витягу з протоколу № 49 від 06.12.2017 комісією установи відмовлено ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільнені від покарання у зв`язку з недостатнім ступенем виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від подальшого відбуття покарання умовно достроково засудженого ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:

Судді: