АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/5960/14-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/834/14
Категория: ст. ст. 170 173 КПК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 23 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

20 червня 2014 року начальник ВРЗЛКР СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області старший лейтенант міліції ОСОБА_9 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Жовтневого району м.Харкова, про арешт та вилучення з забороною розпоряджатися автомобіля «Lexus LS 460» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .
23 червня 2014 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова клопотання задоволено з посиланням на його обґрунтованість.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді з постановою нової ухвали, якою просить скасувати арешт майна та зобов`язати слідчого повернути йому автомобіль, який належить йому на праві власності.
Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Так, посилаючись на ст. 170 КПК України, автор апеляції зазначає, що вказаний автомобіль не підпадає під жоден критерій ч.2 ст.167 КПК України, а тому він не може бути арештований. Крім того, він, ОСОБА_8 не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про законність ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали справи і матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000569 від 25.03. 2014 року не встановлені особи 24.03.2014 року приблизно о 22.00 за адресою АДРЕСА_1 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_10 .
Потерпілий ОСОБА_10 і свідок ОСОБА_11 зазначили, що бачили поблизу місця події автомобіль «Lexus LS 460» в кузові чорного кольору.
В ході проведення оперативних заходів був встановлений схожий автомобіль, який належав ОСОБА_12 .
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2014 р. накладено арешт на цій автомобіль з забороною розпоряджатися та користуватися ним власнику ОСОБА_12 , дана згода на його вилучення, але ще 15.04.2014 р. автомобіль був проданий ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.04.2014 р. було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Lexus LS 460» з метою відшукання та вилучення знарядь та слідів скоєння правопорушення, а саме предметів, за допомогою яких були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 , слідів крові, які можуть належать потерпілому або одному із учасників нападу, а також інших слідів або предметів, які можуть мати відношення до вчиненого злочину.
12.05.2014 р. на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова цей автомобіль було обшукано та на підставі ухвали слідчого судді від 16.04.2014 р. вилучено у власника ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що згідно тих ухвал дозвіл на обшук та вилучення автомобіля з накладенням на нього арешту був наданий на автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_12 , а не ОСОБА_8
10.06.2014 р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова за клопотанням ОСОБА_8 арешт автомобілю було скасовано з тих підстав, що власник автомобілю ОСОБА_8 не є підозрюваним по даному кримінальному провадженні, а органом досудового розслідування не надано доказів, які б свідчили про те, що тимчасово вилучений автомобіль підшуканий, виготовлений, пристосований чи використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди.
Не виконуючи ухвалу слідчого судді від 10.06.2014 р., орган досудового розслідування 12.06.2014 р. знову звертається до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту та вилучення вказаного автомобіля вже у іншого власника ОСОБА_8 .
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна від 12.06.2014 р. , слідчий суддя дійшов висновку про доведеність необхідності арешту майна, зазначеного в клопотанні, оскільки автомобіль, який належить ОСОБА_8 має значення речових доказів по кримінальному провадженню, міг бути використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду, у кримінальному провадженні №0000569 від 25.03.2014 р., по якому надійшло клопотання про арешт майна, про підозру не повідомлено жодній особі; з пояснень слідчого і прокурора вбачається, що орган досудового слідства претензій особисто до ОСОБА_8 не має.
Разом з тим, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Крім того, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, яке надійшло до суду 20 червня 2014 р. і надання дозволу на вилучення зазначеного автомобіля у ОСОБА_8 та накладення на нього арешту, слідчий суддя не врахував, що автомобіль було вилучено у ОСОБА_8 ще 12 травня 2014 р., а згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді винесена передчасно, без дослідження всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з ухвалою нового рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ч. 3 ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.06.2014 р. про накладення арешту та вилучення автомобіля «Lexus LS 460» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 скасувати.
Винести нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання начальника ВРЗЛКР СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про накладення арешту та надання дозволу на вилучення автомобіля «Lexus LS 460», який належить ОСОБА_8 , 1952 р.н., - відмовити.
Тимчасово вилучений автомобіль «Lexus LS 460» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 негайно повернути ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -