Справа № 426/2542/14-к
Провадження № 11-кп/782/244/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представників потерпілої ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

спеціаліста ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в. м. Сєвєродонецьку у режимі відео-конференції під час трансляції з Голосіївського райсуду м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської обл. ОСОБА_13 та захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ухвалу Сватівського райсуду Луганської обл. від 3.07.2017 р.,

В С Т А Н О В И В:
Цією ухвалою заяву адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_14 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського райсуду м. Луган-ська від 19.01.2012 р., яким ОСОБА_14 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України, залишено без задо-волення.

Обгрунтовуючи своє рішення місцевий суд вказав, що нововиявленими обставинами є юри-дичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі суду, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору іс-тотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в ус-тановленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обстави-ни можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що пере-глядається.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновку, що адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах ОСОБА_14 , фактично оскаржують докази, які вже були оцінені судом при постановленні вироку суду від 19.01.2012 р. Посилаючись на екс-пертний висновок № 60 від 6.11.2014 р. НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській обл. за результа-тами дослідження відеозаписів на зображенні 4.07.2011 р. в період часу 2.40.36 - 2.40.55 записів камер відео-спостереження із клубу «Баккара» в м. Луганську, вони зазначили, що експертизою було встановлено нововиявлені обставини, а саме: що фізичного контакту між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 не відбувалося. На думку захисників, зазначені висновки експертизи повністю спростовують висновок суду і дії ОСОБА_14 підпадають під дію статей 36 та 38 КК України і не містять складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, оскільки фізичне насильство ОСОБА_14 у відношенні ОСОБА_9 не застосовував, ініціатором конф-лікту була сама ОСОБА_9 , коли завдала ОСОБА_14 удар графином по голові, при цьому ОСОБА_14 , перебуваючи у стані необхідної оборони, застосував силу для припинення її проти-правних дій.

Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути ві-домі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою. Тому обов`язковою умовою перегляду вироку чи ухвали за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для ска-сування судового рішення повинні бути абсолютно новими, суттєвими та раніше невідомими слід-чим органам та суду, тобто такими, що раніше не фігурували в матеріалах справи та потребують окремого дослідження.

Суд першої інстанції не прийняв доводи заявників, що вищезазначений висновок експерта містить в собі нововиявлені обставини подій, які відбувалися 4.07.2011 р. в клубі «Баккара» в м. Луганську у зв`язку з тим, що під час постановлення вироку суду від 19.01.2012 р., вони були ві-домі не тільки суду, який постановив вирок, а й всім учасникам судового провадження.

При розгляді справи в Ленінському райсуді м. Луганська було досліджено оригінал відеоза-пису з камер спостереження в ресторані «Баккара» від 4.07.2011 р., який визнаний речовим дока-зом та переглядався у присутності учасників процесу, які були безпосередніми учасниками конф-лікту. У вироку місцевим судом була надана оцінка цьому доказу, зокрема і епізоду, коли ОСОБА_14 хватає ОСОБА_9 за ніс. В цій частині вирок залишений без змін апеляційною та каса-ційною інстанціями. Доводи захисників щодо відсутності контакту між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 були відхилені судами всіх трьох інстанцій з урахуванням і інших доказів по справі - показань потерпілих та свідків. При розгляді справи місцевим судом досліджувався також прото-кол перегляду оригіналу відеозапису від 12.07.2011 р. за період часу з 2.30 до 3.15 4.07.2011 р. і висновок комп`ютерно-технічної експертизи № 91/3 від 11.07.2011 р. Тому місцевому суду на час постановлення вироку були відомі ці обставини і вони підтверджуються іншими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. Зазначені обставини були перевірені при постановленні виро-ку від 19.01.2012 р. Ленінським райсудом м. Луганська, підтверджені показами потерпілих, свідків та іншими матеріалами кримінальної справи.

Також, суд зазначив, що висновок експертного дослідження Харківського науково-дослід-ного інституту судових експертиз їм. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 8326 від 11.08.2014 р. та вис-новок експертного дослідження Науково-дослідного експертно- криміналістичного центру ГУ МВС України в Харківській обл. № 60 від 6.11.2014 р. були добуті захисниками ОСОБА_14 на їх запит поза межами вищезазначеного кримінального провадження, а предметом дослідження даних висновків був не оригінал відеозапису, а відеозапис з інтернет-ресурсу https://www.youtube.com/-watch?v=wf6948LТ_VІ, який був переглянутий в судовому засіданні.

Cуд дійшов висновку, що висновок експерта не містить в собі нововиявлені обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі, а також разом із раніше виявленими обставинами, встановленими судом, безпосередньо впливають на висновок суду, який зроблений з урахуванням усіх досліджених у судовому засіданні доказів. Крім того, не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих дока-зів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Також суд вказав, що обставини, на які посилаються заявники, як на підстави для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, мають фактично характер повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні, яким вже була дана оцінка відповідними судовими інстан-ціями. Вимоги їх переоцінки щодо події вчиненого кримінального правопорушення, суперечать положенням п. 1. ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження, як вер-ховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не пови-нна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор, який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції подав апеляцію, в якій просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотними порушен-нями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та об-грунтоване рішення та неповнотою судового розгляду, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, вказує, що приписами ч. 1 ст. 466 КПК України передбачено, що заява про перегляд су-дового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Отже, порядок здійснення судового провадження у да-ній справі регламентовано Розділом IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції», який включає в себе, серед іншого, Глави 27 та 28 «Підготовче провадження» та «Судовий розг-ляд». У той же час, суд першої інстанції не виконав ці вимоги законодавства та взагалі не провів підготовче судове засідання, що унеможливило вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, у тому числі, про виклик свідків, витребування необхідних документів тощо.

Також, прокурор в скарзі вказує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 314, ст. 323 КПК Укра-їни участь обвинуваченого у судовому провадженні є обов`язковою та безумовною, окрім як у ви-падках, передбачених законом. При цьому вважає, що при розв`язанні змістовної колізії норм, ви-значених ч. 1 та ч. 2 ст. 466 КПК України, в частині забезпечення участі в судовому розгляді учас-ників кримінального провадження, слід керуватися принципами забезпечення права обвинуваче-ного на захист, доступу до правосуддя і звернутися до практики Європейського суду з прав люди-ни, який зокрема у рішеннях «Зана проти Туреччини» (Zana v Тurкеу), № 18954/91 від 25.11.1997 р. та «Константінеску проти Румунії» (Konstantinescu v Romania), № 28871 від 27.06.2000 р, конс-татував порушення права обвинувачених на справедливий судовий розгляд через незабезпечення судом їх участі, зокрема допиту,в ході судового розгляду кримінальних справ. При цьому, у пер-шому рішенні судом відзначено, що присутність адвокатів у судовому засіданні не може компен-сувати відсутності обвинуваченого та не є беззаперечною гарантією додержання прав останнього.

У порушення вказаних вимог законодавства, судом першої інстанції не було забезпечено участі засудженого ОСОБА_14 у судовому розгляді справи, наслідком чого стало позбавлення останнього можливості самостійно відстоювати свої права та інтереси й безпосередньо надати су-ду покази, що можуть мати важливе значення для ухвалення законного та обгрунтованого судово-го рішення.

Крім того, прокурор вказує, що «втрата» матеріалів кримінальної справи (їх знаходження на території, що перебуває під контролем незаконних збройних формувань) на теперішній чає вик-лючає можливість їх дослідження судом, а тому вбачається необхідність безпосереднього і всебіч-ного дослідження судом доказів у справі. Натомість, питання про допит засудженого, потерпілих, свідків, а також експерта, висновком якого обгрунтовуються вимоги заявників, судом не було ви-рішено.

Також, суд, ухвалюючи негативне для засудженого рішення, не вжив жодних заходів до на-лежної перевірки викладених у заяві аргументів в ході судового розгляду, а тому вважає судове рі-шення не повним.

Також, захисник ОСОБА_8 подав апеляцію, в якій вказує, що суд першої інстанції не-вірно оцінив всі обставини справи, наслідком чого стало порушення норм матеріального і проце-суального права, просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити заяву про перегляд ви-року, вказує, що Ленінський райсуд м. Луганська визнаючи ОСОБА_14 винуватим у вчиненні ху-ліганства, виходив з того, що він з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, застосу-вавши силу, схопив потерпілу ОСОБА_9 за ніс і став тягнути до себе, причинивши при цьо-му фізичний біль, а після цього вчинив інші насильницькі дії. Але матеріали експертних дослід-жень, які були надані заявниками, спростовують твердження суду, що ОСОБА_14 в ході конфлік-ту застосував силу і схопив ОСОБА_9 за ніс. Вказує, що судом при винесенні вироку була допущена помилка, яка вплинула на висновки суду щодо встановлення винуватості ОСОБА_14 . Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував вимоги ст. ст. 36 та 38 КК України, тому що ОСОБА_14 в дійсності перебував в стані необхідної оборони, потім затримував особу, яка вчинила злочин, а тому діяння ОСОБА_14 не містять складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Також, захисник ОСОБА_6 в уточненій та доповненій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити заяву про перегляд та скасування за нововияв-леними обставинами вироку та закрити справу (кримінальне провадження) за відсутністю у діянні ОСОБА_14 складу інкримінованого кримінального правопорушення. Вказує, що ухвала суду пе-ршої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. При постановленні обвинувального ви-року Ленінський райсуд м. Луганська, визнаючи ОСОБА_14 винуватим у вчиненні хуліганства, виходив з того, що він з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, застосувавши силу, схопив потерпілу ОСОБА_9 за ніс і став тягнути до себе, причинивши при цьому фізичний біль, а після цього вчинив інші насильницькі дії. Але матеріали експертних досліджень, які були надані заявниками і є на їхню думку нововиявленими обставинами, спростовують твердження су-ду, що ОСОБА_14 в ході конфлікту застосував силу і схопив ОСОБА_9 за ніс. Вказує, що заявники надали Сватівському райсуду переконливі докази того, що фізичного контакту між ОСОБА_17 та ОСОБА_9 до нанесення останньою удару графином не було, але суд у не-правовий спосіб дійшов висновку, що ці обставини не є нововиявленими в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не застосував вимоги ст. ст. 36 та 38 КК України, тому що ОСОБА_14 в дійсності перебував в стані необхідної оборони, потім затримував особу, яка вчинила злочин, для передачі правоохоронним органам, а тому діяння ОСОБА_18 не містять складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Не погоджується з висновком суду, що у заяві про перегляд вироку оскаржуються докази, які вже були оцінені судом при постановленні вироку суду, тому що, якби захист стверджував, що ОСОБА_14 схопив рукою ОСОБА_9 за ніс, став її тягнути до себе, і після того як ОСОБА_19 , захищаючись нанесла йому удар графином по голові, ОСОБА_14 продовжив бити ОСОБА_20 , і це нібито свідчить, що ОСОБА_14 перебував у стані необхідної оборони. Але до-водячи факт перебування ОСОБА_14 у стані необхідної оборони при застосуванні сили до Кор-шунової, захист стверджував, що застосування сили до ОСОБА_9 з боку ОСОБА_14 , яке кваліфіковано судом як злісне хуліганство, мало місце лише після того, як ОСОБА_9 , зав-давши удар графином спричинила ОСОБА_14 рану лобно-скроневої частини голови. До цього моменту тілесного контакту між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 не відбувалося. ОСОБА_14 ОСОБА_9 не торкався, за ніс її до себе не тягнув та фізичного болю не спричиняв.

Також, захисник дуже докладно викладає зміст експертних висновків, предметом дослід-ження яких були суто технічні характеристики та показники відеозаписів і зміст відеозаписів, по-рівнює їх з викладеними у вироку суду обставинами провадження, а саме діями засудженого, по-терпілих та інших учасників, зіставляє викладені у вироку обставини справи на їх відповідність висновкам експертів і приходить до висновку, що під час дослідження експертами було виявлено факти ( які є нововиявленими обставинами у справі), що ОСОБА_14 до моменту нанесення йому ОСОБА_9 удару графином по голові тілесного контакту між ними не було і, відповідно, ОСОБА_14 за ніс ОСОБА_9 до себе не тягнув і не спричиняв їй фізичного болю, а застосу-вання сили до ОСОБА_9 з боку ОСОБА_14 мало місце лише після того, як остання завда-ла йому удар графином в голову та спричинила тілесні ушкодження.

Вказує, що Ленінським райсудом м. Луганська при винесенні вироку була допущена помилка незаконне виділення органом досудового слідства в окреме провадження епізоду нане-сення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , яка вплинула на висновки суду щодо

встановлення винуватості ОСОБА_14 , але Сватівський райсуд Луганської обл. не виправив цю помилку, пославшись на презумпцію законності судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який просив задовольнити його апе-ляцію та скасувати ухвалу суду з підстав які наведені в ній, потерпілу ОСОБА_9 та її пред-ставників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вважали ухвалу суду законною та такою, що не підлягає скасуванню, захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які підтримали свої апе-ляції та просили скасувати ухвалу суду та ухвалити свою ухвалу, якою задовольнити заяву про пе-регляд вироку та скасувати вирок, а провадження закрити на підставі п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК Украї-ни за відсутністю у діянні ОСОБА_14 складу інкримінованого кримінального правопорушення, захисника ОСОБА_7 яка погодилась з апеляціями захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та просила скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав, які вказані у їх апеляціях, пере-віривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, порівнявши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-го процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуаль-ного закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Глава 34 КПК України визначає порядок здійснення провадження за нововиявленими обс-тавинами, встановлюючи при цьому підстави для здійснення такого провадження, строки звернен-ня та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововияв-леними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з пра-вилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Отже, порядок здійснення судового провадження під час розгляду заяви визна-чено Розділом IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції», який включає в себе, серед іншого, Главу 27 «Підготовче провадження» та Главу 28 «Судовий розгляд».

Суд першої інстанції не виконав ці вимоги закону в повному обсязі та, як вбачається з мате-ріалів провадження, взагалі не провів підготовче судове засідання, що унеможливило вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, у тому числі, про виклик свідків, витребу-вання необхідних документів, тощо.

Таке порушення вимог кримінального процесуального закону допущене судом першої інс-танції є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення і та-ким, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

Разом з тим, порушення судом першої інстанції вищенаведених вимог кримінального про-цесуального закону не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумов-них підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК Укра-їни не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовую-ться загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити но-

вий розгляд у суді першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими і скарга в цій частині підлягає безумовному задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.

Також, апеляційний суд вважає доречним зазначити, що Європейський Суд з прав людини як складову загального принципу верховенства права розглядає правову визначеність, яка в міжна-родному праві пов`язується з реалізацією права на справедливий і публічний судовий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі зако-ну.

Європейський орган конвенційної юрисдикції вважає, що скасування остаточних судових рішень є порушенням принципів неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної справи і правової визначеності, а отже, положень статті 6 Конвенції.

Принцип неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної судом справи зак-ріплює, що жодна зі сторін не може вимагати перегляду остаточного і того, що набрало законної сили, рішення тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. По-вноваження щодо перегляду справи повинно здійснюватися з метою виправлення судових поми-лок, неправильного відправлення правосуддя, а не перегляду по суті («Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведе-ність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над інши-ми, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відпові-дальність та покарання, а тому при новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно вста-новити наявність підстав для здійснення кримінального провадження за нововияленими обстави-нами, належним чином перевірити та дати юридичну оцінку доводів, викладених в заяві про пере-гляд вироку за нововиявленими обставинами та в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до ст. 370 КПК України.

Однак, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду на необхідність повного дотримання вимог ст. 314 КПК України під час проведення підготовчого судового засідання в час-тині залучення до участі всіх учасників судового розгляду та вирішення питань, передбачених ст. 315 КПК України, з метою створення всіх необхідних умов для забезпечення справедливого, неу-передженого, правильного та своєчасного судового розгляду кримінального провадження.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 466 КПК України зая-ва про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для криміна-льного провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Тобто, порядок здійснення судо-вого провадження під час розгляду заяви визначено Розділом IV КПК України «Судове провад-ження у першій інстанції», а тому суд першої інстанції повинен виконати вимоги ст. ст. 134, 135 та 139 КПК України стосовно всіх учасників судового розгляду та в залежності від наслідків виріши-ти питання про можливість проведення судового засідання без порушення прав учасників судово-го розгляду та врахувати вимоги ч. 2 ст. 318 та 323 КПК України стосовно участі обвинуваченого у судовому засіданні.

Враховуючи зазначені обставини та з метою забезпечення загальних засад кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне повністю та частково задовольнити подані апе-ляційні скарги, скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_14 в суді першої інстанції.

Скасовуючи вирок суду з підстав істотного порушення вимог КПК України, апеляційний суд не входить в обговорення всіх доводів апеляційних скарг прокурора та захисників, однак вва-жає, що вони підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтверд-ження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відпові-дає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Ухвалу Сватівського райсуду Луганської обл. від 3.07.2017 р., якою заяву адвокатів ОСОБА_21 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_14 про перегляд за нововиявле-ними обставинами вироку Ленінського райсуду м. Луганська від 19.01.2012 р., яким ОСОБА_14 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України, залишено без задоволення скасувати.

Призначити новий розгляд заяви адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_14 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського рай-суду м. Луганська від 19.01.2012 р., яким ОСОБА_14 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України, у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу прокурора Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської обл. ОСОБА_13 задовольнити, апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді