1Справа № 335/7543/17 1-кп/335/445/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358КК України.
Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування за ухвалою слідчого судді від 25 травня 2017 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 21 грудня 2017 р. включно.
Отже, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, закінчується, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Процесуальні прокурори у судовому засіданні просили продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, а обвинувачений зможе впливати на потерпілих та свідків, які ще не були допитані, перешкодити кримінальному провадженню, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою не заперечували, просили вирішити дане питання на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Представник потерпілого ПАТ «Укртелеком» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до поданих цивільних позовів просив розглянути справу у його відсутність.
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Згідно з частиною 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 суд враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа, ступінь відповідальності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме - обвинувачений є особою працездатного віку, за станом здоров`я скарг не має.
У судовому засіданні процесуальними прокурорами доведено обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , він зможе переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, або продовжити злочинну діяльність.
Суд вважає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховуванню та ухиленню обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризики чого є реальними та дійсними.
Обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, на думку суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
Таким чином, на даний час продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 повністю відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час розгляду даного питання.
Отже, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого та вважає за неможливе застосування більш м`якогозапобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, а підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий відсутні, виходячи з діючих норм КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 19 грудня 2017 р. по 16 лютого 2017 р. включно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 19 грудня 2017 р. по 16 лютого 2018 р. включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 грудня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 21 грудня 2017 р. о 10:50 год.

Суддя ОСОБА_1