Провадження №1-кп/760/1289/18
Справа №760/5976/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши підготовче судовому засіданні по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 23.02.2016 за №0000099, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:
в провадження Солом`янського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 23.02.2016 за №0000099, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити зазначений обвинувальний акт до судового розгляду, який відповідає вимогам ст.291 КПК України, а кримінальне провадження підсудне Солом`янському районному суду м. Києва.

Захисники хоча і вважали, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, але щодо його призначення до судового розгляду поклались на розсуд суду.

Обвинувачений підтримав думку своїх захисників.

Вислухавши сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, у тому числі, повернути обвинувальний акт прокурору, який не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Так, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Разом з тим, на думку суду, вказані вимоги Кримінального процесуального закону стороною обвинувачення не дотримані.
Зокрема, як вбачається із обвинувального акта, в ньому лише формально викладені фактичні обставини, як і саме обвинувачення; не зазначено часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення тощо.
Пункт «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої ВРУ 17.07.1997, зазначає, що кожний, хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону. Таким чином, завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі і під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце, інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має знати у чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.
Таким чином, обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією. Це обумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати від якого обвинувачення захищатись, та з огляду на висунуте їй обвинувачення, обирати правову позицію захисту.
Проте, наведених вимог кримінального процесуального закону, на думку суду, при складанні обвинувального акта в кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування дотримано не було, а тому обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України,

УХВАЛИВ:
повернути прокурору обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 23.02.2016 за №0000099, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, для усунення зазначених в ухвалі недоліків в розумні строки.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1