Справа №463/1405/16-к
Провадження №1-кп/463/49/17
В И Р О К
іменем України
30 листопада 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
представника потерпілих ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові обвинувальні акти в об`єднаних кримінальних провадженнях №0001470 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2015 року та № 0000160 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2016року про обвинувачення:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, пенсіонера, не одруженого, раніше не судимого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
за ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 15 січня 2016 року о 17:15 год. перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з потерпілою ОСОБА_4 умисно наніс їй удар кулаком у ділянку лівої вушної раковини, що призвело до закритої черепно-мозгової травми у вигляді струсу мозку у ОСОБА_4 , спричинивши їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_4 є його колишньою дружиною, в них неодноразово виникали конфлікти з приводу проживання у квартирі по АДРЕСА_2 , де вони спільно проживають та вказував, що тілесних ушкоджень він потерпілій не наносив.
В подальшому, в ході розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, ствердив факт нанесення ним 15 січня 2016 року о 17:15 год. легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_4 . У вчиненому розкаявся, просив застосувати до нього акт амністії на підставі п. є) ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», так як в нього на утриманні є матір 1935 року народження, яка є інвалідом І групи.
Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я підтверджується наступними доказами:
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом з синами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та обвинуваченим ОСОБА_10 , який є її колишнім чоловіком. 15 січня 2016 року приблизно о17:15 год. вона прийшла з роботи до дому та в кухні готувала їжу, через кілька хвилин в кухню зайшов обвинувачений ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, він виражався нецензурною лайкою та безпричинно наніс їй удари кулаком в ділянку обличчя та лівого вуха, в подальшому син викликав карету швидкої медичної допомоги, оскільки їй стало погано. За результатами проведеної судово-медичної експертизи в неї було виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з синцем в ділянці лівої вушної раковини. Внаслідок даного конфлікту та заподіяних тілесних ушкоджень, вона була змушена проходити амбулаторне лікування та зазнала моральних страждань, а тому просить задоволити її цивільний позов з підстав викладених у ньому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що є співробітницею потерпілої ОСОБА_4 , 15.01.2016 року вони разом повертались з роботи до додому, жодних тілесних ушкоджень на ній не було. На наступний день вона зустріла ОСОБА_4 , остання була в пригніченому стані та розповіла, що 15.01.2016 року її побив чоловік, в ділянці лівого вуха в неї були сліди тілесного ушкодження. В подальшому потерпіла ОСОБА_4 проходила лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що є співробітницею потерпілої ОСОБА_4 , під час спілкування з нею остання розповідала,що 15.01.2016 року її побив чоловік, в ділянці лівого вуха потерпілої було видно сліди тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав,що потерпіла ОСОБА_14 є його матір`ю, а обвинувачений ОСОБА_15 є його батьком. 15 січня 2016 року повернувшись до дому з роботи мати розповіла, що її побив батько, їй було погано, він викликав карету швидкої медичної допомоги, в подальшому внаслідок отриманих тілесних ушкоджень мати була змушена проходити лікування.

З поданої потерпілою ОСОБА_4 письмової заяви в Личаківський ВП ГУНП у Львівській області (т.1,а.с.115) вбачається, що остання будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України «Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину», просила прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_7 , 1956 р.н., який 15.01.2016 р. прийшов додому п`яний і накинувся на неї з кулаками, бив її по лиці, вдарив 3 рази кулаком в ліве вухо, порвав одяг, обзивав її нецензурною лексикою, принижував її честь та гідність.

З висновку судово-медичної експертизи №126 від 18.01.2016 року (т.1, а.с.118) у ОСОБА_4 виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з синцем в ділянці лівої вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від удару кулаком 15 січня 2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Оцінивши в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що покази потерпілої ОСОБА_4 про обставини нанесення ударів обвинуваченим підтверджуються висновком судово-медичної експертизи і характер та механізм зазначених у висновку тілесних пошкоджень відповідає фактичним обставинам справи та поясненням потерпілої.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 містять склад кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.125 КК України, оскільки обвинувачений, умисно наніс легкі тілесні ушкодження потерпілій.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_4 , а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст. 125 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який є особою пенсійного віку, за місцем проживання характеризується позитивно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що йому слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений просив звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Оскільки відповідно до ст.12 КК України обвинувачений вчинив злочин, що відноситься до умисних злочинів невеликої тяжкості, має на утриманні матір віком 82роки, яка є інвалідом І групи, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у відповідності до положень п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої злочином, суд приходить до висновку про те,що такий підлягає до задоволення частково з наступних підстав:
Згідно позовних вимог потерпіла просить стягнути з обвинуваченого на її користь 606 гривень, 58 копійок матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.
В своїй позовній заяві потерпіла ОСОБА_4 вказує, що внаслідок вчинення обвинуваченим відносно неї кримінального правопорушення, вона понесла значні витрати на лікування, зокрема на купівлю ліків на суму 606, 58 грн., що становить розмір матеріальної шкоди. Разом з тим жодного підтвердження понесених нею витрат на вказану вище суму потерпілою не представлено, тому цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди до задоволення не підлягає.
З приводу вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілій страждань, заподіяння їй тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ступеня вини обвинуваченого, поведінку обох сторін, суд знаходить наявні правові підстави для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 2000 грн. моральної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.
Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України,49 КК України, ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та обрати йому покарання у виді штрафу розміром 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят гривень) в дохід держави.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання за цим вироком за ч.2 ст.125 КК України на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1