Ухвала
Іменем України
17 квітня 2018 р.
м. Київ

справа № 1-192/2003

провадження № 51-4613ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , яку іменовано доповненням до касаційної скарги, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2018 року,

встановив:
ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року заяву ОСОБА_5 , засудженого вироком Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2003 року за пунктами 1, 6, 12 частини 2 статті 115, частини 4 статті 187, статті 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до довічного позбавлення волі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, повернуто заявнику.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з постановленими щодо нього судовими рішеннями. Посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 429 Кримінальногопроцессуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
Зокрема, засудженому роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
Проте, засуджений повторно не дотримався вимог статті 427 КПК та не врахував вказівок суду касаційної інстанції.
Зокрема, як убачається зі змісту повторної касаційної скарги, яку засуджений іменує доповненням до касаційної скарги, він лише просить долучити копію рішення суду першої інстанції, тобто засуджений повторно не наводить підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, як і не зазначає вимог до суду касаційної інстанції.
Отже, засудженийне усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Крім того, звертаємо увагу засудженого на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінального-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Тобто, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, суд

постановив:

повернути засудженому ОСОБА_5 йогокасаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2018 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3