Справа № 751/8764/17 провадження № 11-кп/795/287/2018 Категорія - в порядку КПК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2018 року,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

представника державної установи

«Чернігівська виправна колонія (44)- ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

засудженої ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджена ОСОБА_10 , просила застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_10 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_10 вказала, що до неї може бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона відбула більше половини призначеного строку покарання, злочин за якій її засуджено не відноситься до категорії тяжких або особливо тяжких, вона має 80-річну бабусю та неповнолітню дитину, батьківських прав не позбавлена.

Як встановив місцевий суд, засуджена ОСОБА_10 звернулась з клопотанням про застосувати відносно неї Закон України «Про амністію у 2016 році».

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_10 , суд першої інстанції, врахував, що засуджена будучи раніше звільненою з місць позбавлення волі умовно-достроково, знову вчинила умисний тяжкий злочин, та має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, котра заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової та особової справ, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2017 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова звернулась засуджена ОСОБА_10 з клопотанням, в якому порушила питання про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.к.п. 1-2).

Відповідно до вимог статті 86 Кримінального кодексу України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно пункту «в» статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року № 3465-VII, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до пункту «б» статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII, амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які раніше звільнялись з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно вимоги про судимості, ОСОБА_10 була засуджена вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2009 року за статтею 304, частиною 3 статті 187, статтею 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з конфіскацією 1/8 частини майна.

Відповідно до ухвали Сніжнянського міського суду Донецької області від 12 лютого 2014 року ОСОБА_10 була умовно-достроково звільнена від відбування покарання (Том.1 а.о.с.9-10).

Згідно вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2015 року ОСОБА_10 , була засуджена за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк три роки вісім місяців, за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_10 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки десять місяців.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_10 за даним вироком приєднана невідбута частина покарання, призначеного за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2009 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки (Т.1 а.о.с. 17-25).

Санкція частини 3 статті 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років, що згідно статті 12 КК України вважається тяжким злочином.

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_10 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» дослідив докази, що підтверджували наявність обставин, які мали значення для правильного вирішення питання та у відповідності до вимог закону обґрунтовано прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженої, оскільки застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до особи, яка має дві судимості за умисні тяжкі злочини та раніше звільнялись з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинила умисний тяжкий злочин.

З огляду на наведене доводи засудженої ОСОБА_10 про наявність на її утриманні неповнолітньої дитини та відбуття більшої частини призначеного покарання, як на підставу для застосування до неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році», є безпідставними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 січня 2018 року, залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від

10 січня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_10 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4