Справа № 524/581/18
Провадження №1-кс/524/224/18
Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, що 26.01.2018 до штабу чергової частини Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що з 03.01.2018 по 26.01.2018 невстановлена особа, таємно проникла до кладового приміщення, розташованому в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 та заволоділа двома рибацькими катушками, рибальським стільцем, ножицями по металу та інструментами.
30.01.2018 в ході огляду приміщення службового кабінету №49 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, розташованого за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул.29 вересня, 6, ОСОБА_6 добровільно видав: рибальський складний стілець, б/у; садок рибацький, виготовлений з металу радянського виробництва, б/у 2 шт; катушку із спінінгу радянського виробництва, б/у 2 шт; ножиці по металу, радянського виробництва б/у.
Посилаючись на те, що вилучені в ході огляду речі є тимчасово вилученим майном, слідчий просив накласти на них арешт.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.
Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та, в цьому випадку, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що 30 січня 2018 року слідчим Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 було оглянуто предмети, які ОСОБА_6 добровільно видав, а саме рибальський складний стілець; садок рибацький 2 шт; катушку із спінінгу 2 шт; ножиці по металу.
В ст.ст.167, 168 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Тобто, добровільно видане майно не може вважатись тимчасово вилученим майном в розумінні ст.168 КПК України.
Отже, на думку слідчого судді, слідчим не було доведено необхідності арешту добровільно виданого майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, що відповідно до ст.173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст. 167, 168, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1