Провадження № 1-кс/161/6282/17
У Х В А Л А
про відмову у накладенні арешту на майно

м. Луцьк 29 вересня 2017 року Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_2 , слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , особи-володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 31.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003426 від 24.07.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Під час досудового розслідування, зокрема, 31.08.2017 (на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області) проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: 5 паперових з`єднувачів для грошових коштів із зазначенням прізвищ; флеш карта пам`яті на 16 Gb «Transcend», флеш карта пам`яті чорного кольору, флеш карта пам`яті чорного кольору без ковпачка, флеш карта в металевому корпусі, компакт диски в кількості 6 штук, навігатор автомобільний «Shutle», чорна папка з файлами зі списками осіб групи реагування Волинь, відомості прийняття заліків стрільби, відео реєстратор; сім-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , ТОВ «лайфселл» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; стартовий пакет ТОВ «лайфселл» НОМЕР_4 , ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 ; носій інформації на 500 Gb «Transcend»; носій інформації на 1 Gb; експрес накладна №8834; відеореєстратор марки «Cazer»; блокнот зеленого кольору; частина аркушу паперу з номерами телефонів; 3 (три) мобільних телефони «Нокіа»; магазин для набоїв АК-74; пластиковий тримач для сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 , «Утел» НОМЕР_7 та маркувальними позначеннями НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки «Соні Еріксон»; мобільний телефон марки «Самсунг»; бінокль марки «Нікон» в чохлі.

Оскільки вказані речі, на думку слідчого та прокурора, мають важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, з метою їх дослідження органом досудового розслідування, правомірного утримання, а також проведення відповідних експертиз, тому звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, думку особи-володільця майна, який просив відмовити у його задоволенні, повідомивши, що вилучені речі та матеріальні цінності не мають відношення до даного кримінального провадження, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб та розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З витягу з кримінального провадження №0003426 від 24.07.2017 вбачається, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ст.194 ч.2 КК України, однак на момент розгляду вказаного клопотання органом досудового розслідування не повідомлено про підозру конкретних осіб, які могли б входити до суб`єктів визначених нормою кримінального процесуального закону.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Оскільки безпосередньо під час розгляду клопотання ні слідчим, ні прокурором, на якого покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України не доведено правових підстав для накладення арешту на речі та матеріальні цінності, що були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , так як вказані матеріальні цінності належать останньому на законних підставах та не мають відношення до даного кримінального провадження, також не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, окрім того, кримінальне провадження відносно конкретної особи не здійснюється, таким чином, надання дозволу на тимчасове обмеження конституційних прав та свобод буде прямо суперечити нормам Конституції України та чинному законодавству України, а тому в задоволенні клопотання щодо накладення арешту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого 31.08.2017 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1