Провадження №1-кс/760/2061/18
Справа 760/2784/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_3 , детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000166 від 09.03.2017,-
в с т а н о в и в:
до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, а саме: комплекс будівель та споруд в районі причалу АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2018 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000166 від 09.03.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України задоволено клопотання детектива ОСОБА_4 , та накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме на комплекс будівель та споруд в районі причалу АДРЕСА_1 . Власник арештованого майна, не був присутнім при судовому розгляді клопотання про арешт майна.
Накладаючи арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя виходив з того, що у клопотанні достатньо обґрунтовано те, що арешт на нерухоме майно підозрюваного слід накласти, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.369, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, а санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає обов`язків додатковий вид покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим вимога про накладення арешту на майно підозрюваного для подальшої його можливої конфіскації, є обґрунтованою.
Вважає, що накладення арешту на вказане майно є необґрунтованим, оскільки власником арештованого майна є ТОВ «Тіс-Міндобрива» - ОСОБА_7 , який проживає у ОСОБА_8 , та останньому не було вручено повідомлення про підозру в порядку передбаченому КПК України, а тому твердження детектива, слідчого судді про таке вручення є помилковим, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів вручення остатньому такої підозри.
Крім того, в ухвалі слідчого судді зазначено, що «31.05.2017 на виконання запиту №10-145/4580 від 07.02.2017 щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 до НАБУ надійшло повідомлення від слідчого судді суду першої інстанції Королівства Монако ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_7 відмовляється від отримання будь яких документів», що суперечить твердженню детектива, а тому відсутність у ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні виключає можливість накладення арешту на його майно для забезпечення можливої конфіскації.
Адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав та з підстав, викладених у наданих слідчому судді додаткових матеріалах.
Детектив НАБУ проти задоволення клопотання заперечував, вказавши на те, що арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 накладено правомірно, надав письмові заперечення.
Вислухавши заявника, детектива, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.7 ч.2ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.3 ч.2ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч.4ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2018 задоволено клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене із заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , та накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме комплекс будівель та споруд в районі причалу АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації цього майна як виду покарання. Підставою для застосування арешту на нерухоме майно стала обґрунтованість підозри, обов`язковість застосування конфіскації майна як додаткового виду покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та належність підозрюваному вказаного нерухомого майна.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1,2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про чає та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Згідно з абз.3 п.1 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями174,539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Згідно з п.13 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, арешт майна має бути скасованим, якщо відпали підстави його застосування, або арешт було накладено необґрунтовано. Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; встановлення обставин, які свідчать, що маймо, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного, обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
З матеріалів справи вбачається, що місцезнаходження ОСОБА_5 відомо та він проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру НАБ України був направлений запит про міжнародну правову допомогу до компетентних органів Князівства Монако, які на виконання запиту №10-145/4580 від 07.02.2017 від слідчого судді суду першої інстанції Королівства Монако ОСОБА_10 повідомили про те, що ОСОБА_7 відмовляється від отримання будь яких документів.
З наведеного вбачається, що в такому випадку ОСОБА_9 у порядку передбаченому статтями 276-279 КПК України, не повідомлено про підозру в спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42, . 1 ст. 278 КПК України), а відтак останній не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні, а висновок про те, що його майно підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, є передчасним.
Керуючись: ст.ст.169, 170-174, 309 КПК України, -
у х в а л и в:
клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.01.2018, на нерухоме майно ТОВ «ТІС-МІНДОБРИВА», єдиним власником якого є ОСОБА_7 , а саме:

- комплекс будівель та споруд в районі причалу № 17 загальною площею 51494,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7) у вигляді позбавлення права на його відчуження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1