Номер провадження: 11-сс/785/1620/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеса від 22 вересня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0001445від 29.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України щодо застосування запобіжного заходу,-

встановив

Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0001445від 29.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росіянівка Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, українця, маючого не повну середню освіту, не одруженого, неофіційно працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

30.05.2011 року Біляївським районним судом Одеської області за ст.185 ч. 3 КК України; звільненого від відбуття покарання з випробувальним строком на 2 роки;

17.11.2014 року Біляївським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 357 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого за відбуттям покарання 02.06.2017 року;

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 28.08.2017 року, близько 23 години 50 хвилин, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , через відчинене вікно балкону, проник до квартири АДРЕСА_3 , де з портмоне, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , викрав грошові кошти у сумі 454 гривні та 1 долар США.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 направився до спальної кімнати квартири, де зустрівся із потерпілим ОСОБА_9 , який припинив його злочинні дії на місці скоєння злочину, тим самим не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на ненадання прокурором доказів, які є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
При цьому слідчим суддею були прийняті до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, міцність його соціальних зв`язків та обставина того, що останній неофіційно працює.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, в якій прокурор порушує питання щодо її скасування, посилаючись при цьому на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваного рішення.

В обґрунтування своїх доводів прокурор вказав, що органами досудового розслідування встановлено достатньо підстав для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України.

Крім того, прокурором зазначено, що існують ризики того, що у разі перебування на волі, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, знищити речові докази, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також послався на відсутність міцних соціальних зв`язків, що може сприяти переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, на що слідчий суддя уваги не звернув.

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею неналежно оцінено особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше був судимий за аналогічні злочини, неодноразово не з`являвся на виклики слідчого, не має постійного місця проживання, а за адресою реєстрації не проживає, Вважає, що до свідчень ОСОБА_7 про неофіційне працевлаштування слід відноситися критично, оскільки відсутнє належне підтвердження цього факту.

Просить ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеса від 22.09.2017 року скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; підозрюваного, який заперечував проти задоволення скарги прокурора та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, проте належним чином не дослідив докази, долучені до матеріалів судового провадження, не в повному обсязі оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного та дійшов до необґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як про те просив у клопотання слідчий.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст.178 КПК України врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що останній неофіційно працює.

При цьому слідчий суддя в ухвалі зазначив, що прокурором не надано доказів, які є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а викладені в клопотанні підстави не є вагомим аргументом для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів провадження обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 та протоколом допиту свідка ОСОБА_10 щодо обставин злочину; протоколом огляду місця події від 29.08.2017 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, який скоїв у нетривалий період після звільнення з місць позбавлення та в період не знятої та не погашеної судимості, а будучи раніше засудженим за вчинення аналогічних злочинів та з метою вчиненого нового злочину, проникнув вночі до житла потерпілого. Характер вчиненого правопорушення та поведінка підозрюваного під час скоєння злочину свідчать про те, що ОСОБА_7 схильний до вчинення злочинів, та існує ризик того, що він, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що після того, як підозрюваний був помічений потерпілим в квартирі на місці злочину, останній чинив йому опір, вдаривши його табуреткою, що вказує на існування ризику того, що він може впливати на потерпілого і свідка у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, твердження прокурора про наявність ризику можливого переховування його від органів досудового розслідування та суду не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчать матеріали справи та встановлено органом досудового розслідування він проживає в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області в гуртожитку разом із матір`ю та вітчимом, та неофіційно працює на будівництві підсобником. Крім того, дані про спростування такого ризику підтверджені тим фактом, що підозрюваний самостійно з`явився у судове засідання апеляційного суду.

Водночас, з урахуванням усіх в сукупності обставин справи, тяжкості покарання, яке можливо буде призначене обвинуваченому за вчинений ним злочин та встановлених обставин наявності ризиків можливого вчинення підозрюваним інших злочинів та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом впливу підозрюваного на потерпілого і свідка, апеляційний суд вважає, що обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та в певний час доби не зможе належним чином забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який може забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобігання наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи встановлені обставини апеляційний суд вважає за неможливим.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про наявність заявлених в клопотанні ризиків, які суд належним чином не оцінив та не врахував і дані про особу підозрюваного свідчать про необхідність обрання йому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Водночас, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, передбачений, який п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 листопада 2017 року, тобто в межах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні із визначенням застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 64000 грн.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 376, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеса від 22 вересня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0001445від 29.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Хаджбеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001445від 29.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області № 21 строком до 19 листопада 2017 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (Отримувач: Апеляційний суд Одеської області; Код ; Розрахунковий рахунок 5572; МФО 820172; Банк отримувач: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року; Заставна сума за ОСОБА_7 ; (Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).
Підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого з встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4