В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-кп/755/707/17, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0007847 від 05 червня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Молдови, з середньою освітою, не одружений, не працює, місця реєстрації в Україні відсутнє, раніше судимий 19 лютого 2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 06.01.2016 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 05.06.2016 року приблизно о 16 годині 10 хвилин перебував за адресою:. М. Київ, вул. Малишка, 39.
В цей час ОСОБА_7 побачивши у потерпілої ОСОБА_8 на шиї золотий ланцюжок з золотим хрестиком та у цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення у ОСОБА_4 золотого ланцюжка із золотим хрестиком.
Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії будуть помічені потерпілою, ОСОБА_7 , підбіг до ОСОБА_9 та схопив правою рукою останню за шию, чим перекрив останній дихальні шляхи, тим самим вчинивши насильство, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої.
В подальшому ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, тримаючи правою рукою потерпілу за шию, тим самим перекриваючи останній дихальні шляхи, лівою рукою зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_9 золотий ланцюжок, вагою 8 грамів, вартістю 15 000 грн з золотим хрестиком, вагою 3 гр., вартістю 3000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе не визнав повністю, від давання показань відмовився, пояснив судові, що він не є ОСОБА_7 , а його прізвише ОСОБА_10 . В той же час відповідаючи на запитання головуючого під час допиту потерпілої він вказав, що потерпіла не могла бачити його очі, оскільки він був у сонцезахисних окулярах.
Допитана з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпіла ОСОБА_4 надала суду показання, в яких підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його часу, місця, способу вчинення та зокрема зазначила, що 05 червня 2016 року близько 16:10 години саме обвинувачений схопивши її за шию, перекривши дихання зірвав золотий ланцюжок із золотим хрестиком та одразу побіг. Вона викликала поліцію, та через деякий час працівники поліції привезли обвинуваченого в якому вона одразу впізнала особу яка вчинила щодо неї злочин. У судовому засіданні потерпіла запевнила суд, що саме обвинувачений вчинив щодо неї злочин, впізнала його за рисами обличчя, кольором очей та іншими прикметами.
Вказані показання свідків суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується орієнтовний час та інші обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.
З протоколу огляду місця події від 05 червня 2016 року вбачається, що було вчинено злочин щодо потерпілої ОСОБА_4 .
Суд вважає, що дані протоколу слідчого експерименту від 28 липня 2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_5 є недопустимим доказом, оскільки він отриманий без дотримання порядку, встановленому Кримінальним процесуальним законом України.
Зокрема, відповідно до вимог частини 1 та 6 статті 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Тобто, закон зобов`язує слідчого за результатами проведеної слідчої дії відобразити у протоколі всі дії, виконані її учасниками при підготовці і відтворенні дій, обстановки, обставин події, що перевіряється.
Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 28 липня 2016 року він не містить жодних даних про умови і результати проведеного слідчого експерименту, а лише відмітку слідчого про те, що під час слідчого експерименту проводився відеозапис, який додається до протоколу
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
При цьому суд враховує, що потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні впевнено вказувала на ОСОБА_7 . як на особу, яка вчинила щодо неї грабіж. Більш того сам обвинувачений під час того як ставив запитання потерпілій опосередковано визнав що перебував поряд із потерпілою та був у сонячних окулярах.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є громадянином Молдови, місця реєстрації та постійного місця проживання в Україні не мав, вже був судимим 19 лютого 2014 року Кіровським районним судом міста Кіровоград за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 06 січня 2016 року та протягом пяти місяців після звільнення знов вчинив злочин.
Крім того, суд враховує позицію публічного обвинувача, потерпілої у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах, установлених санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі.
Крім того, під час розгляду цього кримінального провадження судом було перевірено версію обвинуваченого не тільки про його непричетність до вказаного злочину, а також що він фактично є іншою особою ( ОСОБА_11 ), а не ОСОБА_7 .
Так, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05 червня 2016 року складений щодо ОСОБА_11 .
Постаногвою слідчого від 05.07.2016 року про уточнення у кримінальному провадженні № 0007847 вказано вважати вірни анкетні дані та дату народження, як ОСОБА_7 , 1995 року народження.
Так, у судовому засіданні були досліджені наступні документи які стосуються особи обвинуваченого, а саме:
- довідка про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з його фотокарткою та копія його паспорту, засвідчена Бердянською виправною колонією (том 2 а.с. 154-155)
- витяг із регістру громадян із фотокарткою ОСОБА_7 (том 2 а.с. 148-151);
Крім того, в особи, яка назвалась ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були відібрані відбитки пальців рук та направлені до Київського міського НДЕКЦ МВС України та в результаті перевірки було встановлено, що відбитки в наданій електрофотокопії дактилоскопічної карти ідентичні відбиткам пальців рук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підтвердження чого надана завірена електрофотокопія з УМВС України у Кіровоградській області, заповнена 26 вересня 2013 року на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 05 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов не заявлений.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Крім того, виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого, з урахуванням норм ст.ст. 177,178 КПК України, у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 72, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання обраховувати з 06 вересня 2017 року.
Зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 05 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
DVD-R із записом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 28 липня 2016 року - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: