Справа № 361/7935/17
Провадження № 1-кп/361/273/18
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання
25 січня 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Бровари питання щодо можливості призначення судового розгляду за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 08.08.2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, не депутата, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000208 від 08.08.2017 рокувідносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, надійшов до суду 27.12.2017 року.

Ухвалою від 02 січня 2018 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисником обвинуваченого заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та ст. 62 Конституції України, так як обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України додатково роз`яснено рішенням Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 12.10.2011 року).

Обвинувачений підтримав клопотання, заявлене його захисником, в повному обсязі.
Прокурор вважав в даному клопотанні необхідно відмовити, оскільки воно є необґрунтованим.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, а також вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд, приходить до висновку, що такий підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 і додатки до нього, не відповідають вимогам КПК України.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім іншого, такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.)

Частиною 2 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Аналіз змісту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні указує на те, що при складанні такого, слідчим не було дотримано вимог ст. 291 КПК України, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, вказаний обвинувальний акт містить у собі лише обставини, які, на думку суду, базуються на припущеннях, чим порушені вимоги ст.2 КПК України та п. 13 ст.3 КПК України, так як обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо підозрюваного, прокурор порушив вимоги чинного законодавства.
Саттею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а`п.3ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).
Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною згідно з Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.
Тобто, в розумінні п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні.
Відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення особи, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Викладені обставини складають об`єктивну і суб`єктивну сторону злочину, тому підлягають обов`язковому доказуванню в ході кримінального провадження та в разі визнання особи винною, мають обов`язково бути зазначені у змісті вироку (ч. 3 ст. 374 КПК України), а межі судового розгляду визначаються виключно межами обвинувального акта і вийти за ці межі суд не вправі. Тому відсутність конкретного обвинувачення особі, є передумовою порушення її прав, гарантованих законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», що в даному випадку є неприпустимим.

Аналіз викладених вимог закону до пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення у сукупності свідчить про те, що формулювання обвинувачення, яке за визначенням у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердження про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що обвинувальний акт має бути чітким, логічним, переконливим то мотивованим, у ньому вказуються тільки конкретні, достовірно встановлені факти.

Аналіз змісту вказаного обвинувального акту показав, що він формально містить підрозділи фактичних обставин кримінального правопорушення, «Формулювання обвинувачення» та «Правова кваліфікація кримінального правопорушення» з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, і формулювання обвинувачення є формальним, а обвинувачення є неконкретним, обставини справи не відповідають кваліфікації злочину з огляду на наступне.

Обвинувальний акт, що надійшов до суду, не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст. 91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акту, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Із урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності в тексті обвинувального акта викладених фактичних (конкретних обставин) кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим та формулювання обвинувачення, суттєво ускладнює з`ясування судом обставин і робить неможливим здійснення обвинуваченим ОСОБА_4 належного захисту, чим грубо порушуються гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого на захист, передбачені п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України.

Ухвалення судового рішення за таких обставин, у будь якому разі може бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, на думку суду, допущені прокурором порушення унеможливлюють в подальшому ухвалити законний, обґрунтований та вмотивований вирок, зміст якого б відповідав вимогам ст. 374 КПК України.

Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України, позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.

Керуючись ст.ст. 91, 291, 314, 337, 369-372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000208 від 08.08.2017 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - повернути прокурору Броварської місцевої прокуратури Київської області для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

.

Суддя ОСОБА_1