Провадження № 1-кп/206/80/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.01.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська
у складі колегії суддів:
головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
На розгляді в Самарському районному суді м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке 14.09.2017 надійшло до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Апеляційного суду Дніпропетровської області, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.
В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України залишаються, про що подав відповідне письмове клопотання.
Захисник, якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2017 ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 21.09.2017 до 19.11.2017 включно.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від16.11.2017 строк тримання під вартою було продовжено до 14.01.2018.
Дане рішення мотивоване тим, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою виправдано потребою в проведенні ряду дій, а саме: дослідженні та перевірці всіх доводів обвинуваченого, допиту всіх свідків та потерпілої, в сукупності із наявними ризиками, а саме: можливим переховуванням обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків та потерпілу, яких суд ще не допитував під час судового розгляду, що на час постановлення ухвали залишалися, та які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ризиками, які колегія суддів оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків та потерпілу, яких суд ще не допитував під час судового провадження.
Таким чином, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовження такого заходу, на сьогодні не перестали існувати.
Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який може бути призначено реальне позбавлення волі до 15 років, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, також впливати іншим способом на свідків та потерпілу. В той час як матеріали обвинувального акту вказують на можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування всіх обставин у справі, є достатньою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу, що дане кримінальне провадження в Самарському районному суді м. Дніпропетровська знаходиться з 14.09.2017, з цього часу судом було допитано обвинуваченого, більшість свідків сторони обвинувачення, частково досліджено матеріали кримінального провадження, а відтак, суд без безпідставних зволікань та затримок здійснює розгляд даного провадження.
Таким чином, задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою виправдано, на сьогодні, необхідністю проведення ряду дій, а саме: дослідження та перевірка всіх доводів обвинуваченого, допиту всіх свідків та потерпілої, дослідження матеріалів кримінального провадження, в сукупності із наявними ризиками, що на сьогодні залишаються, а саме: об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків та потерпілу, яких суд ще не допитував під час судового провадження.
Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище колегією суддів.
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, як наслідок відмовити обвинуваченому та його захиснику в задоволенні клопотання в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, -
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , до 09.03.2018.
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: