Справа № 495/6532/17
№ провадження 1-кс/495/2116/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 року м. Білгород - Дністровський
Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника - ОСОБА_3 , слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_3 про скасування арешту, -
В С Т А Н О В И В:
30.08.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з клопотанням у якому просить накладений постановою від 14.04.2010 року слідчого СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 по кримінальній справі № 6 на цілісний майновий комплекс будівель дитячого оздоровчого табору " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташований в смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 19, м. Білгород-Дністровський Одеської області.
Своє клопотання ОСОБА_3 обґрунтовує тим, в провадженні Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0003764 за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєні злочину за ч. 4 ст. 190 КК України. Зазначене провадження було порушене за надуманими підставами за ч. 3 ст. 190 КК України за заявою гр. ОСОБА_7 на підставі підробленої нею розписки, в зв`язку з чим безпідставно накладені арешти на майно ОСОБА_6 .
Даний арешт був накладений постановою від 14.04.2010 року слідчого СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 по кримінальній справі № 6.
Протягом розгляду кримінального провадження вже було проведено усі слідчі дії, була проведена експертиза, яка показала, що ОСОБА_6 не має відношення до розписки, які заявниця вказувала у якості підстави для порушення кримінального провадження та накладення арешту.
Заявник також зазначає, що зазначене провадження розслідується вже 7 років, неодноразово закривалося і знову відкривалося, в зв`язку з чим порушено всі розумні терміни досудового розслідування, передбачених ст. 28 КПК та на підставі наведеного просить задовольнити заяву.
В судовому засіданні ОСОБА_3 доводи заяви підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши заявника, слідчого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 від 14.04.2010 року по кримінальній справі № 6, накладено арешт на цілісний майновий комплекс будівель дитячого оздоровчого табору " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташований в АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку

майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.
Враховуючи вищевказане, у зв`язку з тим, що в судовому засіданні, слідчим не надано жодних доказів на обґрунтування того, що цілісний майновий комплекс будівель дитячого оздоровчого табору " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташований в АДРЕСА_1 , є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, або те, що зазначене майно набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, а також, з огляду на те що дане кримінальне провадження розслідується вже 7 років, що порушує право ОСОБА_3 на вільне володіння, користування та розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності, вважаю, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений постановою від 14.04.2010 року слідчого СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 по кримінальній справі № 6 на цілісний майновий комплекс будівель дитячого оздоровчого табору "Ізвор", розташований в смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 19, м. Білгород-Дністровський Одеської області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя