Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________05.12.2017
Справа № 490/2649/16-к
н/п 1-кп/490/274/2017
У Х В А Л А
05 грудня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених та їх захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

під час судового розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000152, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим:

- 20 лютого 2009 року Маліновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 70 КК України з урахуванням ухвали Апеляційного суду Одеської області до трьох років позбавлення волі (10 листопада 2010 року повністю відбув призначене покарання);

- 03 грудня 2014 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на три роки,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одесі, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Строки тримання обвинувачених під вартою спливають 08 грудня 2017 року.

Станом на теперішній час судовий розгляд на підставі вказаного вище обвинувального акту не завершено.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого не залежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час вирішення вказаного питання прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою обвинувачених на 60 діб, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ризик переховування обвинувачених від суду, задля запобігання якому до них було застосовано вказані запобіжні заходи, станом на теперішній час не перестав існувати та не зменшилися.

Обвинувачені та захисники проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою заперечували та просили застосувати до них запобіжні заходи у вигляді домашніх арештів, посилаючись на наявність в обвинувачених постійних місць проживання і їх тривалого перебування під вартою.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимим, у тому числі за вчинення тяжкого корисливого злочину, а також насильницьких злочинів, обвинувачуються у вчиненні в період строку випробування встановленого судом при звільненні на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років особливо тяжкого корисливого насильницького злочину із застосуванням зброї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, не працює, проживає в іншому населеному пункті.

У сукупності наведені вище обставини вказують на високий ступінь ризику здійснення ним спроб переховатися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, а також на неможливість запобіганню вказаному ризику шляхом застосування до нього запобіжних заходів менш суворих ніж тримання під вартою.

Цей ризик, серед інших, було враховано слідчим суддею під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу і судом під час продовження строку його тримання під вартою. Станом на теперішній час вказаний ризик не перестав існувати і не зменшився.

Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання вказаному ризику шляхом застосування до цього обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно, у задоволенні клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

Застосовуючи до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя та продовжуючи строки тримання під вартою суд враховували, що ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину із застосуванням зброї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, не працює та не має інших джерел доходів для забезпечення свого життя, проживає в іншому населеному пункті, йому відоме місце проживання потерпілих.

З огляду на такі обставини слідчий суддя та суд вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою приходили до висновку про високий ступінь ризиків здійснення ним незаконного впливу на потерпілих і здійснення ним спроб переховатися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою.

Цього разу, у судовому засіданні при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених прокурор зазначив, що станом на теперішній час залишився виключно ризик переховування обвинувачених від суду. Про наявність інших ризиків, які у сукупності з цим раніше були підставою для застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор не стверджував.

Таким чином, в межах позиції сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про наявність лише ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду, при чому на наявність цього ризику вказує виключно суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його винуватості в інкримінованому йому злочині.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, має постійне місце проживання, відомостей про те, що він раніше вчиняв спроби переховатися від органу досудового розслідування чи суду, стороною обвинувачення суду не надано.

З огляду на наведене, суд вважає можливим запобігти вказаному ризику шляхом застосування до цього обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце його проживання щодоби у періоди часу з 00 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. та з 19 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв. і з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8, 9 КПК України.

Таким чином, під час розгляду питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено неможливості запобігання цьому ризику шляхом застосування іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою.
За таких обставин, суд не вважає виправданим подальше застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 такого надзвичайно суворого запобіжного заходу як тримання під вартою, а, відповідно, відсутніми підстави для продовження строку його тримання під вартою і наявними підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про зміну застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 194, 331, 370-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , на домашній арешт - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 - змінити на домашній арешт на строк до 02 лютого 2018 року включно із забороною щодоби у період часу з 00 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. та з 19 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв. залишати місце його проживання - квартиру АДРЕСА_3 .

У зв`язку із застосуванням вказаного запобіжного заходу, на строк його дії, покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до помічника судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 - ОСОБА_10 кожного понеділка у період часу з 09 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин, крім вихідних та святкових днів;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- за наявності здати до відповідного органу на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до порядку, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_9 - негайно у залі суду звільнити з-під варти, відібравши в нього зобов`язання прослідувати до визначеного в ухвалі місця проживання.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу на менш суворий - відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжити до 02 лютого 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий:

Судді: