провадження 1-кс/760/5687/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання, прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003587 від 31 березня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, про арешт майна,
в с т а н о в и в:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно з забороню відчужувати його, а саме на:
- на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання зазначається, що Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003587 від 31 березня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, у невстановлений час, шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомості, а саме: квартирою, яка знаходиться, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом подачі приватному нотаріусу завідомо підроблених документів.
Згідно Розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за №279 від 06.05.2015 «Про передачу майна та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та додатку до нього в Переліку житлових будинків та житлових приміщень (квартир, кімнат, частин квартир або кімнат), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та закріплюється на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» в тому числі й майно за адресою: АДРЕСА_2 (зі змінами від 11.11.2016 № 838).
Органом досудового розслідування встановлено, що 28.04.2016 здійснено державну реєстрацію об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фучика 1», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до матеріалів клопотання Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією прийнято Розпорядження за № 951 від 16.12.2016 «Про передачу в управління співвласників багатоквартирного будинку «Фучика 1» житлового будинку АДРЕСА_2 », який перебував на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».
Прокурором зазначено, що на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» станом на 01.03.2018 обліковується квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 75,60 м2, згідно «Акту про списання багатоквартирного будинку з балансу» від 23.01.2017.
Відповідно до листа Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 38-1426/03 від 20.03.2018 та інформаційної довідки відділу приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 87 від 20.03.2018 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в приватизованих відділу приватизації не значиться, свідоцтво про право власності на вказану квартиру відділом приватизації не видавалося.
Відповідно до матеріалів клопотання представником Київської міської ради 30.01.2018 подано Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації заяву для проведення державної реєстрації права власності вищезазначену квартиру комунальної форми власності, проте 06.02.2018 державним реєстратором Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 39545274 у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна за іншим суб`єктом.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що 21.09.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_4 , Малинського нотаріального округу Житомирської області, проведено державну реєстрацію права власності на підставі посвідченого нею договору купівлі-продажу з відстрочкою платежу серія та номер 2510, виданий 21.09.2016, на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ», , обтяжувач ОСОБА_5 .
Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «ВЕЛЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» являється ОСОБА_6 .
Прокурором зазначено, що об`єкт нерухомого майна належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, приватизаційна процедура щодо даного об`єкту не здійснена, таким чином вчиняти нотаріальні дії щодо відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та підписувати договір купівлі-продажу з відстрочкою платежу № 2510 від 21.09.2016, у приватного нотаріуса ОСОБА_4 жодна особа не мала правових підстав.
Відповідно до матеріалів клопотання орган досудового розслідування вбачає, у діях невстановлених досудовим розслідуванням осіб, вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст.190, ч. 4 ст. 358 КК України.
Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, злочин, передбачений частиною 4 статті 190 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.
Постановою про визнання предметів в якості доказів від 17 квітня 2018 прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.
Прокурором зазначено, що з метою попередження можливого неправомірного відчуження квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно.
У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що квартира за вищевказаною адресою відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0003587 від 31 березня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.
Постановою про визнання предметів в якості доказів від 17 квітня 2018 прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.
З клопотанням про накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом прокурор звернувся 18 квітня 2018 року.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то прокурор повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до приписів статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям частини 2 статті 170 КПК України, а саме є доказом злочину і відносяться до категорії речових доказів.
Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки накладення арешту на майно, тому вважає за необхідне накласти арешт на майно вказане у клопотанні прокурор, яке було визнано речовим доказом.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, з метою, збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 для попередження можливого подальшого неправомірного відчуження, яка була визнана речовими доказами у кримінальному провадженні.
На даний час, будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного, статтями 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з позбавленням права можливого подальшого відчуження.
Роз`яснити, що на підставі частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1