В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 534/609/16-к
Провадження №1-кп/534/20/17
14 вересня 2017 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 000901, 000434, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 раніше судимого:
21 жовтня 2015 року Комсомольським міським судом за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн. Ухвалою суду від 16 травня 2016 року покарання у вигляді штрафу у відповідності до положень ч.5 ст.53 КК України замінене покаранням у вигляді 100 годин громадських робіт.
за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
10 липня 2015 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна прибув на територію гаражного товариства № НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 , де таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом віджиму гаражних воріт проник до гаражу № НОМЕР_2 в блоці № НОМЕР_3 , звідки викрав: болгарку марки «BOSH», вартістю 4000 грн., електролобзик марки «Фіолент» вартістю 3000 грн., фрезерувальний станок марки «Фіолент», вартістю 4000 грн., шуруповерт марки «Einhell», вартістю 800 грн., шуруповерт марки «Einhell», вартістю 800 грн., дві шліфувальні машини марки «Makita», вартістю 2500 грн. та марки «DVT», вартістю 800 грн., електродриль «DVT», вартістю 800 грн., бурмашину вартістю 800 грн., маятникову пилку марки «Джет», вартістю 5000 грн., два водолазні костюми вартістю 1300 грн., та 400 грн. відповідно, ласти «Акванавт» вартістю 200 грн. та металошукач «Fisher», вартістю 9000 грн.
Під час вчинення згаданої крадіжки ОСОБА_6 також умисно, незаконно, заволодів мопедом марки «Viper», 2007 року випуску, вартістю 7000 грн., і разом з викраденим з місця вчинення злочину зник, внаслідок чого заподіяв власнику викраденого майна - ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 40 400 гривень.
В продовження злочинної діяльності, в кінці вересня 2015 року, ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна прибув на територію гаражного товариства № НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 , де таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом підбору ключа до гвинтового замка гаражних воріт, проник до гаражу № НОМЕР_4 , звідки викрав: електролобзик «Фіолент», вартістю 500 грн., шліфувальну машинку «Титан», вартістю 700 грн., електровикрутку «Метабо», вартістю 4800 грн., шліфувальну машину «Енхель», вартістю 700 грн., електролобзик «Black&Dacker», вартістю 1600 грн., шліфувальну машину «Брау крафт», віртістю 700 грн., велосипед «Вінер», вартістю 2500 грн., гумовий човен «Колібрі», вартістю 6000 грн., нівелір «Джогер 20», вартістю 4800 грн., перфоратор «Мокіто», вартістю 4000 грн., болгарку «Фіолент» вартістю 1600 грн., три спінінги «Крокодил», кожен вартістю 260 грн. відповідно та бур вартістю 600 грн. і з місця вчинення злочину зник, внаслідок чого заподіяв власнику викраденого майна - ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 29 280 гривень.
В продовження злочинної діяльності, на початку жовтня 2015 року, ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна прибув на територію гаражного товариства «Залізничник», розташованого в м. Горішні Плавні (Комсомольськ) по вул. Строни, 9-А, де таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом підбору ключа до гвинтового замка гаражних воріт проник до гаражу № НОМЕР_5 , звідки викрав: перфоратор марки «DWT», моделі 850, вартістю 1500 грн., шуруповерт «Enhell» жовтого кольору, моделі Bavaria 18 V, вартістю 250 грн., паяльник для труб, вартістю 150 грн., дві пляшки коняку, об`ємом 0,5 л. кожна, марки «Таврія Каховський», вартістю 45 грн. кожна, компресор марки «FORTE», моделі VFL50, вартістю 1900 грн., контролер полива марки ELC 601i, вартістю 1800 грн. та автомобільну зарядку до телефону марки «Sumsung», вартістю180 грн. і з місця вчинення злочину зник, внаслідок чого заподіяв власнику викраденого майна - ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 5 870 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15 січня 2016 року, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна прибув на територію гаражного товариства № НОМЕР_6 , розташованого в АДРЕСА_3 , де таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом підбору ключа до гвинтового замка гаражних воріт, проник до гаражу № НОМЕР_5 , звідки викрав: бензопилу марки «Stihl», вартістю 3500 грн., тример, вартістю 1500 грн., шатер-палатку, вартістю 1300 грн., 8 банок фарби «Зебра» загальною вартістю 480 грн., 7 банок фарби ПІ загальною вартістю 420 грн., гумовий човен марки «Магелан» вартістю 3000 грн., електрозварювальний апарат марки «Едон», вартістю 1700 грн. та 4 упаковки електродів «Моноліт» загальною вартістю 280 грн. і з місця вчинення злочину зник, внаслідок чого заподіяв власнику викраденого майна - ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 12 180 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 квітня 2016 року близько 01-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи під судовим слідством, з метою викрадення чужого майна прибув до підвального приміщення будинку, розташованого в АДРЕСА_4 , де таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом пошкодження серцевини навісного замка проник до приміщення кладової № 33, звідки викрав: електродриль марки «ИЭ-1048Э» вартістю 219 грн., ударну дриль марки «CRAFT», моделі «CPD-13/820KS», вартістю 647 грн., перфоратор марки "Енхель" вартістю 900 грн. та шліфувальну машинку марки "Штиль", вартістю 1300 грн. і з місця вчинення злочину зник, внаслідок чого заподіяв власнику викраденого майна - ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 3 066 гривень.
Сам обвинувачений свою вину визнав за п`ятим епізодом пред`явленого обвинувачення, заперечивши особисту причетність до вчинення перших чотирьох епізодів інкримінованої йому злочинної діяльності. Наявність вилучених під час обшуку його помешкання речей, що стали предметом викрадення, пояснив, тим, що на прохання особи, прізвище якої не може назвати через побоювання за особисту безпеку, збував згадані речі до ломбарду.
Разом з тим представлені у справі доказу дають суду підставу дійти висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні чотирьох епізодів крадіжки (ІІ-V) та по І епізоду у частині крадіжки з таких підстав:
Всі допитані судом потерпілі підтвердили суду механізм проникнення до належних їм гаражів /що узгоджується із змістом протоколів оглядів місць подій, зокрема в частині виявлених на гаражах ушкоджень /а.с. 102-105, 156, 195-198, 208-214 т.1/, дати вчинених крадіжок та об`єм викраденого майна. Четверо з п`яти / ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 / заявляють у справі цивільні позови з вимогою відшкодування завданої матеріальної шкоди та компенсації моральних збитків.
Непрямо причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих злочинів була підтверджена суду також показаннями ОСОБА_16 , який показав, що на прохання ОСОБА_6 декілька раз здавав до ломбарду за власним паспортом ряд речей, що підтверджується в матеріалах справи письмовими доказами - відповідними квитанціями (а.с.187-193 т.1) та інформацією ломбарду щодо історії чисельних звернень до ломбарду, як ОСОБА_16 (а.с.199-200 т.1), так і самого ОСОБА_6 (а.с.220 т.1) на предмет здачі речей, частина яких є власністю потерпілих у даному провадженні, а відтак свого часу стала безпосереднім об`єктом вчинюваних крадіжок.
Крім того, частина викраденого у потерпілих майна була вилучена органом досудового розслідування під час проведення обшуку помешкання обвинуваченого (а.с.165-166 т.1), та гаража, який знаходився в його користуванні (а.с.157,158-159 т.1), що також непрямо підтверджує його причетність до вчинення інкримінованих злочинів.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України також підтверджується протоколами слідчого експерименту від 09.03.2016 (а.с.137-149 т.1) та від 24.05.2016 (а.с.118-123) проведених за безпосередньою участі обвинуваченого, де останній детально відтворив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Твердження обвинуваченого ОСОБА_17 про застосування до нього недозволених методів слідства під час проведеного 09.03.2016 слідчого експерименту спростовується постановою від 31.07.2017 (а.с.160-162 т.3) про закриття кримінального провадження.
Отже, аналіз досліджених у справі доказів дає суду всі підстави зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину за ч.3 ст.185 КК України і наголосити на тому, останній вчинив умисні дії, які виразились в таємному, повторному викраденні чужого майна, пов`язаному з проникненням в приміщення.
Заперечення ОСОБА_6 власної причетності до вчинення інкримінованих злочинів за ч.3 ст.185 КК України розцінене судом нічим іншим, як спробою тлумачити події у вигідному для себе світлі /визнання власної вини за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 за переконанням суду пов`язане лише із фактом затримання ОСОБА_6 самим потерпілим на місці вчинення злочину після вчиненої ним крадіжки із сумкою та чисельними ключами/, а наведені ним обґрунтування /зокрема відсутність прямих доказів його причетності/, які за його посиланням є свідченням його невинуватості, не є обставинами які в контексті вимог ст..84 КПК України виключають інші, представлені у справі докази, в т.ч. непрямі /зокрема чисельність вилучених під час обшуку викрадених предметів, та представлена ломбардом історія чисельних звернень до ломбарду як ОСОБА_16 так і самого ОСОБА_6 /, є доказами, які за елементарною логікою виключають випадковість або збіг обставин, як на тому наполягає сам обвинувачений і які у своєму логічному зв`язку, у відповідності до положень ст..85 КПК України за умови їх належності визнаються законом такими, що можуть підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Крім того, наявність чисельних попередніх вироків, якими ОСОБА_6 був засуджений за вчинення умисних, в т.ч. тяжкого злочину проти власності, дають суду право, у відповідності до положень ч.3 ст.88 КПК України вважати дану обставину допустимим доказом тому, що інкримінований за загаданим провадженням кримінальне правопорушення узгоджувались із певною звичкою обвинуваченого до вчинення правопорушень, направлених проти власності.
Щодо інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України то суд зазначає про наступне.

Як доказ винуватості обвинуваченого, крім показань потерпілого в судовому засіданні, який особисто не бачив хто незаконно, заволодів мопедом марки «Viper», 2007 року випуску, прокурор зазначив: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с.206 т.1), протокол огляду гаражу № НОМЕР_2 розташованого в блоці № НОМЕР_3 гаражного товариства № НОМЕР_1 , що знаходиться м. Горішні Плавні (Комсомольськ), по вул. Строни, 15-А.

Вивчивши письмові докази, зібрані по даному епізоду кримінального провадження (за ч.2 ст.289 КК України) в їх сукупності, допитавши в судовому засіданні потерпілого, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 не вбачається складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, з огляду на наступне:

Сам по собі факт незаконного, заволодіння мопедом марки «Viper», 2007 року випуску, котрий був у потерпілого, не може слугувати підставою для визнання винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, оскільки жоден із доказів сторони обвинувачення наданого нею на обґрунтування своїх тверджень не доводить того, що транспортним засобом незаконно заволодів ОСОБА_17 . Також суд вказує, що факт викрадення речей за І епізодом кримінального правопорушення передбаченим ч.3 ст.185 КК України, не може бути визначальним доказом вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, оскільки будь-яких квитанцій чи даних ломбарду на предмет здачі мопеду марки «Viper», 2007 року випуску чи інформації його реалізації іншій особі стороною обвинувачення не надано.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто обов`язок доказувати обвинувачення зовсім не означає доводити його при будь-яких умовах; виконувати одну процесуальну функцію і виконувати її односторонньо - речі різні. Виконуючи свій обов`язок доказування винності обвинуваченого слідчій та прокурор повинні зберігати об`єктивність, не обтяжувати, при відсутності до того підстав, долі обвинуваченого, направляти всю свою діяльність на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Під час збирання та перевірки доказів суб`єкт доказування спрямовує свою діяльність не на обвинувачення або захист, а на з`ясування обставин скоєного кримінального правопорушення.

Якщо в ході судового розгляду справи не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, то суд на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, яка сама по собі являється нормою прямої дії, та ч.ч.3, 4 ст.17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Невинність обвинуваченого потрібно встановлювати, але необхідно мати на увазі, що для ухвалення рішення про винуватість особи, його вина повинна бути обов`язково доведена, а для ухвалення рішення про невинність обвинуваченого, вона не обов`язково повинна бути доведена.

Тобто, недоказана винуватість прирівнюється за своїми правовими наслідками до доведеної невинності, а непереборні сумніви у доведеності обвинувачення тлумачаться на користь обвинуваченого.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_17 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення його вини.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_6 злочини є тяжким, і враховує розмір значних завданих ними матеріальних збитків, які на час розгляду справи судом залишаються невідшкодованими.
В якості обставини, що пом`якшує покарання, судом прийнятий факт визнання обвинуваченим своєї вини за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 .
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
Від проходження медичного огляду обвинувачений відмовився (а.с.234 т.1). Згідно із представленою довідкою (а.с.116 т.1), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Проживає разом з матір`ю (а.с.114 т.1). За місцем проживання характеризується як особа, яку «протягом тривалого часу на протязі доби безперервно відвідують особи сумнівної зовнішності, що створює дискомфорт мешканцям будинку (а.с.115 т.1). Має судимість за вчинення умисного злочину проти власності.
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.10.2015 обвинуваченого ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 1 700 грн. Ухвалою суду від 16 травня 2016 року покарання у вигляді штрафу у відповідності до положень ч.5 ст.53 КК України замінене покаранням у вигляді 100 годин громадських робіт. Згідно із повідомленням начальника Комсомольського МВ КВІ (а.с.254 т.1) станом на 01 липня 2016 року засуджений фактично не відпрацював жодної години громадських робіт.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вирішуючи питання про вид та міру кримінального покарання, суд з врахуванням роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання», приймаючи до уваги сімейний стан ОСОБА_6 , схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень,наявність обставини, що пом`якшують покарання,думку потерпілих, ту обставину, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину і знову вчинив умисний тяжкий злочин, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_6 повинен в лише в умовах ізоляції від суспільства. Загальний строк покарання визначений судом з врахуванням положень ст.ст.70, 71, 72 КК України.
Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими позовів (а.с.37-38,42-43,44-45,93-94 т.1) суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість викраденого майна по справі встановлена органам досудового розслідування, жодним учасником у справі не оспорюється, а відтак, заявлені потерпілими вимоги підлягають повному задоволенню. Цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у частині вимог щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди задоволені судом з врахуванням вартості частково повернутого потерпілим на стадії досудового розслідування майна. (а.с.171,202 т.1)
Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо вимог потерпілих про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.
Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, потерпілі зазначили, що через протиправність дій обвинуваченого виникли психотравмтичні фактори, що спричинили негативні емоції та переживання, призвели до погіршення здоров`я та вплинули на реалізацію планів та ділових стосунків.
Душевні страждання відчувають до наступного часу. Моральну шкоду ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 оцінюють в розмірі 5 000 грн. кожен, ОСОБА_11 сумою 1 000 грн. відповідно.
При задоволенні цивільних позовів потерпілих у частині відшкодування моральної шкоди судом встановлено, що дійсно винними діями ОСОБА_17 було завдано моральної шкоди, що у відповідності до ст.1167 ЦК України, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди вказаних позивачами ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд вважає завищеним та таким, що не відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань потерпілих, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає усім цивільним позивачам, у тому числі і ОСОБА_11 , розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі1 000 грн. кожному.

Питання про речові докази та судові витрати (а.с.215 т.1) у справі вирішене судом у відповідності до положень ст.ст.100, 124 КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_17 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України визнати невинним та виправдати у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,призначивши йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України (І-ІІІ епізоди) 5 (п`яти) років позбавлення волі,

- відповідно до ч.4 ст.70, ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.10.2015 у подальшому визначеного у порядку заміни ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.05.2016,більш суворим покаранням за цим вироком (за І-ІІІ епізодами), призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України (ІV-V епізоди) 5 (п`ять) років позбавлення волі,

на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутого покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.10.2015 у подальшому визначеного у порядку заміни ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.05.2016, призначити остаточне покарання у вигляді5 (п`яти) років 10 днів позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 06.07.2016.
За правилами ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.07.2016. по 20.06.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 29 020 грн. та компенсацію моральних збитків в сумі 1 000 грн., на користь потерпілого ОСОБА_18 - 7 480 грн. матеріальної шкоди та компенсацію моральних збитків в сумі 1 000 грн., на користь потерпілого ОСОБА_13 3 066 грн. матеріальної шкоди та компенсацію моральних збитків в сумі 1 000 грн. відповідно.
У іншій частині цивільних позовів потерпілих, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відмовити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити повністю.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 - 5 870 грн. матеріальної шкоди та компенсацію моральних збитків в сумі 1 000 грн.,
Стягнути зОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи в сумі 351 грн. 84 коп.
Речові докази у справі:
- речові докази (а.с.167, 180-181 т.1) за належністю повернути засудженому, інші - залишити на зберіганні в камері схову речових доказів ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області;
- речовий доказ (а.с.106, 170 т.1) залишити власникам за належністю;
- речовий доказ (а.с.162 т.1) за належністю повернути власнику;
- речовий доказ (а.с.183 т.1) знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.
Обвинуваченому, його захиснику, потерпілим роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження, обвинуваченому, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1