11-кп/775/124/2018(м)
223/452/17

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 125 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вугледарського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дзержинськ Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 18.05.2017 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі вісімсот п`ятдесят гривень, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі,-
ВСТАНОВИЛА :
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінальних правопорушень при наступних обставинах.
На початку жовтня 2016 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, переслідуючи мету незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів для особистого вживання без мети збуту, не маючи відповідного дозволу, незаконно, знаходячись в лісосмузі, розташованій на відстані 200 метрів від вулиці Магістральної міста Вугледара Донецької області, обірвав з чотирьох кущів коноплі листя, яке поклав у тій же лісосмузі на землю сушитися. Через чотири доби, ОСОБА_7 подрібнив висушене листя коноплі на тому ж місці руками, тим самим незаконно придбав та виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який з метою подальшого незаконного зберігання та вживання, пересипав у паперовий згорток і сховав у недобудованій будівлі, розташованій навпроти будинку АДРЕСА_3 , де впродовж періоду часу: з початку жовтня 2016 року до 19.06.2017 року незаконно зберігав.
19.06.2017 року близько 16 години 00 хвилин діставши паперовий згорток з наркотичним засобом канабіс, що був схований у недобудованій будівлі, поклав його до правої зовнішньої кишені шортів, та з метою вжити частину наркотичного засобу і переховати в інше місце згорток з подрібненою коноплею, попрямував до Навчально-виховного комплексу №1 міста Вугледара, при цьому придбав пляшку пива, яке розпивав по дорозі, проте був зупинений поліцейськими за скоєння адміністративного правопорушення і доставлений до Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Під час проведення огляду особистих носимих речей ОСОБА_7 , з його письмового дозволу, працівниками поліції виявлено та вилучено з правої зовнішньої кишені шортів чорного кольору, одягнених на ОСОБА_7 , особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, згідно висновку експерта № 1/12-776 від 27.06.2017 року, масою 30,69 грам, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 27,99 грам, який ОСОБА_7 незаконно, діючи умисно, придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Окрім того, ОСОБА_7 10 липня 2017 року об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи у коридорі квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у конфлікт з ОСОБА_8 , під час якого навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наносив удари останній. В результаті трьох ударів потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи №169 від 12 липня 2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На зазначений вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій вказує що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок суду першої інстанції переглянути, застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України.
На зазначену апеляційну скаргу прокурор подав заперечення, в яких вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Про день та час розгляду апеляційної скарги учасників цього провадження, зокрема з боку сторони захисту, було поінформовано.
Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушуються питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання. Як вбачається з матеріалів справи в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.
Відносно ОСОБА_7 не обирався жодний запобіжний захід і він може вільно пересуватися та реалізовувати своє право - бути присутнім під час судового засідання. Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 зловживає своїм правом бути присутнім на судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи наявні відповідні відомості, що ОСОБА_7 про дату, час та місце судового розгляду було повідомлено належним чином (а.с. 116).
Дана позиція повністю узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури розгляду.
У рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що відсутність обвинуваченого під час розгляду провадження апеляційним судом не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 на вирок Вугледарського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року відносно останнього, за його відсутності.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оспорюються.
Покарання, призначене обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки визначено в межах санкцій ст.ст. 309 ч. 2, 125 ч. 1 КК України, відповідно до положень загальної частини КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, конкретних обставин даного провадження. На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Стосовно доводів апеляційної скарги про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, колегія суддів відмічає наступне.
Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до правових орієнтирів, викладених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Виходячи з положень ст. 75 КК України обов`язковою умовою прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є наявність обставин, які б переконливо свідчили про можливість його виправлення без відбування покарання. Такі обставини мають давати підстави для висновку, що передбачені ст. 76 КК України та Законом України «Про пробацію» наглядові та соціально-виховні заходи будуть ефективними й достатніми для досягнення вищевказаної мети.
Відповідно до висновку органів пробації обвинувачений ОСОБА_7 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та його виправлення без позбавлення волі можливо лише у винятковому випадку (а.с. 21-25, т. 1).
З урахуванням вищенаведеного обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.
Без відбування ОСОБА_7 покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування до нього ст. 75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував вимоги ст. 65 КК України та правові позиції Верховного Суду України, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо загальних засад призначення покарання.
Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, раніше судимий, визнання ОСОБА_7 вини в повному обсязі, щире каяття у скоєному.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ст.ст. 3, 27 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Один з інкримінованих ОСОБА_7 злочинів ч. 1 ч. 125 КК України є злочином проти життя та здоров`я людини, тому при вирішенні питання щодо можливості звільнення від відбування покарання слід враховувати, що ОСОБА_7 вчинено злочин проти здоров`я особи, що Конституцією України віднесено до категорії найвищих соціальних цінностей.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому реальне покарання в розмірі, встановленому санкціями норм кримінального закону, за якими його визнано винним.
Разом з тим, зваживши на наведені вище обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
Призначене ОСОБА_7 покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправномим діянням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вугледарського міського Донецької області від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: