Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2297/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001036 від 28 грудня 2016 року) по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого водієм ТОВ Піонер, раніше не судимого, за ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 27 грудня 2016 року близько 20 години 00 хвилин керуючи технічно-справним автомобілем марки «ТАТА», моделі «LTР 613/38», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Виноградів по вул. Копанській в напрямку центру міста, де під час руху на вказаній ділянці дороги, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 2.3«б», 10.1, 11.2, 11.3,. 12.1 Правил дорожнього руху України, де навпроти санаторію «Теплиця», не врахував дорожньої обстановки та ями на проїзній частині дороги, не обрав безпечної швидкості та втратив керованість свого автомобіля, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2103» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який в той час рухався по зустрічній смузі руху зі сторони центру м. Виноградів в напрямку м. Хуст. В результаті дорожньо-транспортної пригоди: - водій автомобіля «ВАЗ 2103» держаний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №505 від 27.01.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів тімяно-скроневої ділянки зліва та шкірних покровів лівої кульшового суглобу та правого колінного суглобу, закритого вивиху лівої стегнової кістки, закритої черепно-мозкової травми з субархноїдальним крововиливом та геморагічним забоєм мозку.

Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, могли виникнути в водія легкового автомобіля під час зіткнення з вантажним автомобілем від ударів виступаючими частинами салону автомобіля, при цьому він знаходився в вертикальному чи близькому до нього (сидячому положенні, повернутим травмованими ділянками тіла до травмуючих поверхонь. А тому, вищенаведені тілесні ушкодження є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і по цій ознаці мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно пункту 2.12 «Правил судово-медичного визначені: степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6» МС України від 17.01.1995 року, знаходиться в прямому причинному зв`язку і вкладаються в час події.

Невиконання водієм ОСОБА_7 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, отриманням водієм автомобіля «ВАЗ», моделі «2103», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно 27 грудня 2016 року близько 20 години він керував автомобілем «ТАТА», стаж водіння більше 10 років, рухався зі сторони м. Хуст у напрямку м. Виноградів по вул. Копанській, де навпроти санаторію «Теплиця» керованим ним автомобіль потрапив у яму-вибоїну на проїжджій частині дороги, внаслідок чого автомобіль втратив керованість та виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2103». Пора доби була темна, дорога мокра та не освітлювалась. Зустрічний транспорт під керуванням потерпілого побачив десь за 100-150 метрів. На його думку швидкість транспортного засобу яким він керував була безпечна. Він був уважний. У той же час напередодні події у перед обідній час він їхав цією дорогою у іншому напрямку, у напрямку м. Хуст. На той час цю яму не помітив. Винним себе не вважає оскільки дана подія не залежала від нього. Перед потерпілим вибачається. Завдану шкоду поетрпілому відшкодував, про що останній написав відповідну заяву, яка посвідчена нотаріусом. Просит його виправдати. У разі засудження просить звільнити від призначеного покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки на його утриманні є малолітня дитина.

Не дивлячись на те, що обвинувачений не визнає своєї провини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, його стверджується показаннями потерпілого та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні показав про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини обвинуваченого, йому завдано шкоду, яка частково відшкодовано. Внаслідок пригоди він отримав тяжкі тілесні ушкодження. На відрізку ділянки дороги були наявні дорожні знаки, яким вказували на заборону здійснення обгону, рекомендовано відповідну швидкість руху.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2016 року, схемою до нього та фототаблицями якими зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів (т.1 а.п.6-19);

- висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля марки «ТАТА», моделі «LTР 613/38», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 №75 від 14.02.2017 року, згідно якого на момент огляду та експертного дослідження гальмівна система та рульове керування вантажного автомобіля марки «ТАТА» р.н. НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією (т. 1 а.п.52-57);

- висновком судової автотехнічної експертизи з доданими фототаблицями по дослідженню технічного стану автомобіля марки марки «ВАЗ» моделі «2103» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , №74 від 14.02.2017 року, згідно якого на момент огляду та експертного дослідження гальмівна система автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_2 знаходилася в працездатному стані та могла виконувати функції, по зміні швидкості режиму руху автомобіля. На момент огляду та експертного дослідження рульове керування «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_2 знаходилося у не працездатному стані та не могло виконувати функції по зміні напрямку руху автомобіля, несправність даного автомобіля виникла в результаті ДТП, так як виявлені пошкодження знаходяться в місцях пошкодження кузова автомобіля в наслідок зіткнення з іншим транспортним засобом (т. 1 а.п.63-69);

- висновком судово-транспортно-трасологічної експертизи №80 від 17.02.2017 року з фототаблицями, згідно якого форма й характер пошкоджень даних транспортних засобів співпадає в тому випадку, якщо при першопочатковому контактуванні поздовжні осі їх перебували під кутом 160 ± 5 градусів, і при цьому автомобіль «ТАТА LРТ613/38» р.н. НОМЕР_1 першопочатково контактував передньою лівою частиною з передньою лівою кутовою частиною автомобіля «ВАЗ- 2103» д.н. НОМЕР_2 . Виходячи з вищеописаних ознак місця зіткнення(сліди переміщення транспортних засобів та враховуючи пошкодження транспортних засобів, отримані при зіткненні) є підстави зробити висновок про те, що зіткнення автомобіля «ТАТА LРТ613/38» р.н. НОМЕР_1 з автомобілем «ВАЗ-2103» д.н. НОМЕР_2 сталося на смузі руху останнього в місці, що передує кінцевому положенню автомобіля «ТАТА LРТ613/38» р.н. НОМЕР_1 на проїзній частині дороги (т. 1 а.п.72-80);

- висновком судової автотехнічної експертизи № 207 від 25 травня 2017 року, згідно якого: 1. В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля «ТАТА», р.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог пунктів 10.1; 11.3 та 12.1 ПДРУ з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п. 1.10 ПДРУ. 2.В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_4 , повинен був діяти згідно вимоги пункту 12.3 ПДРУ. 3. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля «ТАТА» р.н. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_7 , який не врахував дорожню обстановку, в тому числі ями на проїзній частині дороги, виїхав на смугу зустрічного руху на такій відстані від автомобіля «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_2 , на якій його водій гр. ОСОБА_4 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху (т. 1 а.п. 113-119);

- висновком судово-медичної експертизи №505 від 27.01.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів тімяно-скроневої ділянки зліва та шкірних покровів лівої кульшового суглобу та правого колінного суглобу, закритого вивиху лівої стегнової кістки, закритої черепно-мозкової травми у вигляді субархноїдального крововиливу та геморагічного забою мозку. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, могли виникнути в водія легкового автомобіля під час зіткнення з вантажним автомобілем від ударів виступаючими частинами салону автомобіля, при цьому він знаходився в вертикальному чи близькому до нього (сидячому положенні, повернутим травмованими ділянками тіла до травмуючих поверхонь. А тому, вищенаведені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з субархноїдальним крововиливом та геморагічним забоєм мозку є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і по цій ознаці мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно пункту 2.12 «Правил судово-медичного визначені: степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6» МС України від 17.01.1995 року, знаходиться в прямому причинному зв`язку і вкладаються в час події (т.1 а.п.28-30).

Досліджені у судовому засіданні докази спростовують твердження сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки обвинуваченим не було дотримано при керуванні транспортним засобом відповідні п.п. Правил дорожнього руху України.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази не можуть вважатись недопустимими доказами, відповідно до ст. 89 КПК України, оскільки такі в цілому відповідають вимогам встановлених ст. 104 КПК України та містять вступну, опису та заключні частини із зазначенням підстав їх проведення. У цих документах зазначаються підстави їх складання.

Посилання сторони захисту на ту обставину, що прокурор який затвердив обвинувальний акт не є визначений у порядку ст. 37 КПК України спростовується постановою про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від 02.06.2017 року.

Показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 суд до уваги не приймає, оскільки свідок в судовому засіданні не зміг пояснити обставини вчинення правопорушення обвинуваченим. Суть його показів зводилось до того, що він перебував у транспортному засобі, яким керував ОСОБА_7 27.12.2016 року у напрямку з м. Хуст до м. Виноградів та під час пригоди спав.

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, це діяння містить склад злочину (кримінального правопорушення), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

При призначенні обвинуваченому покарання за вчинений злочин суд враховує, що вчинений ним злочин (кримінальне правопорушення) відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, характер і ступінь суспільного небезпечності скоєного злочину, вчинений з необережності, дані особистості, його майновий стан, стан здоров"я: у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра на Д обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, є одруженим, має на утриманні малолітню дитину (т.1 а.п. 101, 102, 103, 106, 121, 123). Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких встановлених обставин обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді позбавленні волі з позбавлення права керування транспортними засобами та із звільненням його від призначеного покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році.

Так, відповідно дост.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими та за злочини вчинені, з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно дост.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № 74 від 14.02.2017 року в сумі 1180 гривень, судової автотехнічної експертизи № 75 від 14.02.2017 року в сумі 1180 гривень, судової автотехнічної експертизи № 207 від 25.05.2017 року в сумі 1180 гривень, судово-транспортно-трасологічної експертизи № 80 від 17.02.2017 року в сумі 1180 гривень на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_7 (т. 1 а.п.51, 62, 71, 112).

Речові докази на підставі ст. 100 КПК України підлягають залишенню власникам: автомобіль марки ТАТА", р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 ; автомобіль марки «ВАЗ-2103», р.н. НОМЕР_2 потерпілому ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 90, 91-93, 96, 98-99, 100).

Цивільний позов не заявлено. Діючі заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 К України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від призначеного за цим вироком покарання.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № 74 від 14.02.2017 року в сумі 1180 гривень, судової автотехнічної експертизи № 75 від 14.02.2017 року в сумі 1180 гривень, судової автотехнічної експертизи № 207 від 25.05.2017 року в сумі 1180 гривень, судово-транспортно-трасологічної експертизи № 80 від 17.02.2017 року в сумі 1180 гривень (т. 1 а.п. 51, 62, 71, 112).

Речові докази залишити власникам: автомобіль марки ТАТА", р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 ; автомобіль марки «ВАЗ-2103», р.н. НОМЕР_2 потерпілому ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 90, 91-93, 96, 98-99, 100).

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1