Справа №490/1377/18 14.03.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/149/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 ,
Категорія: п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000006 матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2018 року, якою у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч АР Крим, який має вищу освіту, громадянина України, який обіймає посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та накладено арешт на майно.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2018 року в частині застосування запобіжного заходу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ст. 195 КПК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2018 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 1 травня 2018 року включно

Визначено розмір застави в сумі 136000 грн. (сто тридцять шість тисяч) гривень.

У разі звільнення ОСОБА_7 під заставу покалдено зобов`язання: прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду, а також на строк до 3 травня 2018 року не виїжджати за межі Миколаївської області, повідомляти про зміну місця мешкання та засобів зв`язку, утриматися від спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 як особисто так і через третіх осіб, окрім як в присутності слідчого, прокурора.

Також накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведеного 3 березня 2018 року обшуку, а також під час особистого огляду.

Відмовлено у відстороненні обвинуваченого від посади.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави в сумі 136 000 грн. є занадто суворим, а висновки слідчого судді суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Стверджує, що жодний із передбачених ст. 177 КПК України ризиків не доведений, оскільки ОСОБА_7 , з огляду на стійкі соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від слідства та суду, впливати на вже допитаних свідків, має намір довести свою невинуватість, а під час обшуків в його кабінеті та за місцем мешкання вилучені всі докази.

На думку апелянта, при визначені розміру застави, слідчим суддею суду першої інстанції не було враховано матеріальне становище та матеріальна спроможність сім`ї ОСОБА_7 .

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, проживає разом із дружиною та малолітнім сином.

Встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він та ОСОБА_10 , будучи старшими оперуповноваженими сектору кримінальної поліції Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, маючи відомості про те, що ОСОБА_12 здійснює збут наркотичних засобів, 5 січня 2018 року зустрілись з останнім та висунули йому вимогу про отримання систематичної неправомірної вимоги у розмірі 30 000 грн. щомісяця за невжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.

19 лютого 2018 року ОСОБА_11 перерахувала грошові кошти загальною сумою 20 000 грн. на номер банківського рахунку № НОМЕР_1 , наданого їй ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_11 2 березня 2018 року знову здійснила перерахування грошових коштів у сумі 10 000 грн. на вищевказаний банківський рахунок.

20 лютого 2018 року та 3 березня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зняли з банківського рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти, які перераховувала ОСОБА_11 у якості неправомірної вигоди, однак розпорядитися ними не змогли, оскільки були затримані працівниками правоохоронних органів.

Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, послався на обґрунтовану підозру у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків переховування від слідства, незаконного впливу на свідків і перешкоджання іншим чином.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст. 177, 178, 194 КПК України.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, зокрема, поясненнями ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо вимагання грошових коштів в сумі 30000 грн. кожного місяця, їх поясненнями щодо перерахування грошових коштів на банківський рахунок № НОМЕР_1 , дані протоколів негласних слідчих розшукових дій, відповідно до яких через декілька годин після перерахування грошових коштів ОСОБА_11 . ОСОБА_7 та ОСОБА_10 підходили до банкомату «Приватбанк», вилученими під час особистого огляду чеками з зазначеним банківським рахунком у ОСОБА_7 , свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянтів і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Матеріали судового та кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як слідує із матеріалів судового та кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні тяжкого корупційного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та заборонено застосування ст. 69, 75 КК України, є старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, банківська картка, з якої було знято грошові кошти, не вилучена.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства, може незаконно впливати на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, та свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянтів відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Істотних порушень положень КПК України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які б вплинули на застосування слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не виявлено. Підставою застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 була встановлена слідчим суддею наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявність ризиків, які давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність позитивних даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , якими, на переконання апелянта, є те, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, проживає разом із дружиною та малолітнім сином, на думку суду апеляційної інстанції, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до вимог Закону слідчим суддею визначено і розмір застави.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, за обставин вказаних в апеляційної скарги.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2018 року щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволенні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: