Провадження № 1-кс/761/468/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільців майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представників володільця майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000281 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.359 КК України про арешт майна, ?

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000281 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.359 КК України про арешт майна, що було вилучено 23.03.2017 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошових коштів у сумі 58 965 доларів США та 450 євро.

Обґрунтовуючи доводи клопотання посилається на те, в рамках даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді 23.03.2017 було проведено обшук у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 58 965 дол. США та 450 євро, які не були зазначенні в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку та які оглянуті і визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Зазначає, що грошові кошти були отримані ОСОБА_4 внаслідок злочинної діяльності, легалізовані шляхом укладання ряду фіктивних нематеріальних договорів та передачі в іноземну валюту, яка призначалась до схиляння посадових і службових осіб органів виконавчої влади до вчинення кримінальних правопорушень, фінансування та забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Крім того, слідчий зазначає, що 06.10.2018 у даному кримінальному провадженні отримано заяву ДП «НАІС» про визнання останнього потерпілим від протиправних дій службових осіб ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» та цивільний позов ДП «НАІС» до ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» на суму 885 тис. 106 грн., як майнову шкоду завдану протиправними діями службових осіб ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» та несанкціонованим втручанням системи «YOKONTROL» в автоматизовані системи ДП «НАІС».

Того ж дня, отримано заяву ДП «ІРЦ» про визнання останнього потерпілим від протиправних дій службових осіб ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» та цивільний позов ДП «ІРЦ» до ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» на суму 5 млн. 592 тис. 903 грн., як майнову шкоду завдану протиправними діями службових осіб ТОВ «Ю-КОНТРОЛ» та несанкціонованим втручанням системи «YOKONTROL» в автоматизовані системи ДП «ІРЦ».

Також, слідчим зазначено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.361 КК України.

З метою відшкодування шкоди завданої ДП «НАІС» та ДП «ІРЦ» діями підозрюваного ОСОБА_4 , а також враховуючи, що вилучене 23.03.2017 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 майно відповідає критеріям зазначеним у п. 4 ч. 2 ст.170 КПК України, слідчий просив накласти арешт на майно, що було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошових коштів у сумі 58 965 доларів США та 450 євро.

Слідчий підтримав доводи викладенні в клопотанні, просив клопотання задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представники володільця майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку, жодного відношення до кримінального провадження не мають, є власністю виключно батька ОСОБА_4 , як наслідок не може бути доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого та володільця майна та його представника, дослідивши надані учасниками матеріали, приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Так, встановлено, що ГСУ СБУ здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 220 160 000 000 00281 від 25.07.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.359 КК України.
У відповідності до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2017 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 з метою відшукання предметів та документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Ю-Контрол» та іншого.
В ході проведення обшуку слідчим між іншим вилучені грошові кошти у сумі 58965 дол. США та 450 Євро, які не входили до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, грошові кошти, що були вилученні за результатом проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 відповідно до вимог КПК України набули статусу тимчасово вилученого майна.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що слідчий декілька разів звертався до суду з клопотанням про арешт вилучених за місцем проживання ОСОБА_4 грошових коштів, у задоволенні якого щоразу слідчими суддями було відмовлено.

Згідно вимог ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна має бути подано не пізніше наступного робочого дня з після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі у якої його було вилучено.

Необхідність виконання вимог вказаної статті також було відображено у рішенні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 за результатом розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 згідно якого вказану скаргу задоволено та зобов`язано слідчого у кримінальному провадженні № 0000281 повернути ОСОБА_5 вилученні 23.03.2017 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів у сумі 58 965 доларів США та 450 євро.

Попри зазначене, слід окремо звернути увагу, що з моменту відмови слідчих суддів у накладення арешту на тимчасово вилучене мано, до чергового звернення слідчого з клопотанням про його арешт пройшов значний проміжок часу. Разом з цим, будь яких ініціатив зі сторони обвинувачення про поновлення пропущеного строку чи даних на обгрунтування наявності підстав, що послугували такому тривалому проміжку часу для повторного звернення, матеріали клопотання не містять.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В той же час,слідчий обгрунтовуючи доводи клопотання посилається на необхідність накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

При цьому, слідчим не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні у розумінні вимог ст..132 КПК України, оскільки, як встановлено, майно на яке слідчий просить накласти арешт є тимчасово вилученим та підлягає поверненню володільцю.

У відповідності до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слід окремо зазначити, що в даному випадку, при наявності декількох судових рішень, якими зобов`язано слідчого повернути майно, майно володільцю не повернуто, а тому вбачається безумовне порушення п.14 ст.3 КПК України, ст.21 КПК України, якою визначено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

З урахуванням наведеного у задоволенні вказаного клопотання належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000281 про арешт майна, що було вилучено 23.03.2017 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошових коштів у сумі 58 965 доларів США та 450 євро.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 23.01.2018.

Слідчий суддя: