Справа № 445/236/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, розлученого, раніше судимого: 17.08.2005 року Золочівським районним судом Львівської області за ст. 190 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку 2 роки; судимий 13.07.2006 року цим же судом за ст.ст.190 ч.2, 296 ч.1, 70, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, умовно достроково звільнений від відбування покарання 13.08.2008 року з невідбутим терміном покарання 2 роки 18 днів; судимий 23.05.2011 року цим же судом за ст.186 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України на два роки позбавлення волі; 14.11.2014 року апеляційним судом Львівської області за ст. 186 ч.2 КК України, на 4 роки позбавлення волі, судимості не зняті і не погашені,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 190 ч.2. КК України-,
У вересні 2014 року, ОСОБА_5 прийшов до торгового павільйону «Зірочка», який знаходиться по АДРЕСА_1 , і з метою незаконного заволодіння коштами продавця павільйону ОСОБА_6 , попросив позичити йому 300 грн. та пообіцяв, що кошти поверне. ОСОБА_6 позичила йому 300 грн., однак борг ОСОБА_5 не повернув, відповідну суму привласнивши собі.
З цього часу і до 7 листопада 2014 року ОСОБА_5 ще неодноразово позичав у ОСОБА_6 кошти без наміру їх повернути, пояснюючи необхідність отримання кошті у борг особистими проблемами. Загальна сума коштів, якою ОСОБА_5 заволодів шляхом шахрайства у ОСОБА_6 становить 12 250,00 грн.
У листопаді 2014 року ОСОБА_5 повторно намагався позичити у ОСОБА_6 кошти, однак таких у неї не було. Тому. ОСОБА_5 шляхом обману переконав її дати йому золоті вироби, які він здасть в ломбард, а згодом викупить та поверне їх ОСОБА_6 . Остання, повіривши йому, передала свої золоті вироби: дві сережки, одну сережку без пари та перстень.
ОСОБА_5 , продавши ці вироби, коштів ОСОБА_6 не повернув.
Загальна вартість майна ОСОБА_6 , якою в результаті шахрайства заволодів ОСОБА_5 становить 15 186, 46 грн.
Крім цього, у листопаді 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі ОСОБА_7 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зловживаючи її довірою попросив у неї на тимчасове користування телефон марки «Nokia» вартістю 1698,45 грн., який продав у м.Львів за 1100.00 грн.
У грудні 2014 року ОСОБА_5 , знову знаходячись у квартирі ОСОБА_7 , повторно обманним шляхом заволодів її другим телефоном марки «Nokia C2», вартістю 786,00 грн., який продав ОСОБА_8 , а отримані кошти незаконно привласнив.
На початку грудня 2014 року ОСОБА_5 прийшов до кіоску «Монте Карло», що по вул. С.Бандери у м.Золочеві, де продавцем працювала ОСОБА_9 і попроси продати йому ді пачки сигарет «Ротман» у борг, що власне і відбулося. На наступний день ОСОБА_5 повторно прийшов до ОСОБА_9 і попросив ще одну пачку сигарет «Ротман» і для більшої переконливості поставив біля віконця кіоску купюру 200,00 грн., повідомивши, що має намір також повернути кошти за попередні дві пачки сигарет.
Коли ОСОБА_9 повернулася за сигаретами, ОСОБА_5 непомітно заховав кошти. ОСОБА_9 передала пачку сигарет ОСОБА_5 і вимагала від нього оплатити їх вартість, однак той повідомив, що кошти уже вона забрала, на що не звернула уваги, і почав вимагати решту. Продавець ОСОБА_9 , повіривши йому, видала решту у розмірі 167,00 грн.
19 грудня 2014 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , прийшов у квартиру матері ОСОБА_6 . ОСОБА_10 , яка знаходиться по АДРЕСА_4 шляхом обману отримав у неї кошти у розмірі 200,00 грн., пояснивши їй, що кошти потрібні для оплати послуг таксі, на якому той мав поїхати до ОСОБА_6 з метою повернути останній кошти, які брав у борг.
29 грудня 2014 року ОСОБА_5 повторно прийшов до кіоску, де працювала ОСОБА_9 і знову шляхом обману виманив в останньої 50,00 грн., пояснюючи це тим, що кошти йому потрібні для того аби викликати таксі та поїхати до свого роботодавця за заробітною платою. Однак, насправді на той момент ОСОБА_5 був безробітним.
30 грудня 2014 року ОСОБА_5 вкотре прийшов до ОСОБА_9 у кіоск і повідомив, що має намір повернути усю суму боргу в американських доларах, однак вартість цієї купюри перевищує ту суму, яку він винен. Тому, переконав ОСОБА_9 дати йому 750,00 грн., а він відповідно віддасть їй доларами США. Такі дії ОСОБА_5 знову були шахрайськими стосовно ОСОБА_9 , однак та повірила йому і передала 750,00 грн.
7 січня 2015 року ОСОБА_5 повторно прийшов у квартиру до ОСОБА_10 і попросив у неї у борг кошти у сумі 300,00 грн. Пояснив, що сестра приїжджає з Австрії, і для цього потрібно їй перерахувати позичену суму коштів. Така інформація знову була обманом з метою незаконного заволодіння коштами.
Загальна сума коштів, якою ОСОБА_5 шляхом обману заволодів у ОСОБА_10 , становить 500.00 грн.
09 січня 2015 року ОСОБА_5 , незаконно перебуваючи у квартирі ОСОБА_7 , по АДРЕСА_3 , викрав з її гаманця 41 долар США, що в еквіваленті становить 649,34 грн. ОСОБА_7 в цей час у квартирі була відсутня.
16 січня 2015 року приблизно о 18 год. 00 хв на події середньої школи № 3 м.Золочева ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон для того аби здійснити дзвінок. Однак, обманувши ОСОБА_11 заволодів його телефоном, загальна вартість якого разом із сім- та флеш карточками становила 1086,11 грн., та у цей же день залишив у якості заставі в магазині «Алкоголь-тютюн» за сигарети і шоколадний батончик «Снікерс».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.190 та ч.2 ст. 185 КК України, винним себе визнав частково, щиро розкаявся та пояснив, детально пояснив суду про обставини вчинення ним злочинів; зокрема, що його дії були обумовлені складним майновим становищем; просить його суворо не карати.
ОСОБА_5 заперечив лише свою у вчиненні злочину по відношенню до ОСОБА_9 , коли купляв у неї сигарети, та по відношенні до ОСОБА_10 в частині незаконного заволодіння 200 грн., оскільки відповідна сума грошей була їй повернута.
Із показань потерпілих судом встановлено наступне.
Потерпіла ОСОБА_6 працює продавцем у магазині «Зірочка», куди протягом вересня-листопада 2014 року приходи до неї ОСОБА_5 із просьбами позичити грошові кошти для вирішення певних сімейних проблем. Кожного разу ОСОБА_6 позичала йому кошти, що в сумі за весь період становлять 12 500,00 грн.
У листопаді 2014 року ОСОБА_5 знову прийшов до ОСОБА_6 із просьбою позичити гроші, однак на той момент кошті у потерпілої не було. Тому, ОСОБА_5 шляхом обману переконав її дати йому золоті вироби, а саме: пару золотих сережок, одну сережку без пари та перстень.
На даний момент ОСОБА_5 ні грошових коштів, ні золотих виробів не повернув.
Потерпіла ОСОБА_7 стверджує, що у листопаді 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи у неї вдома вмовив її дати йому свій мобільний телефон «Nokia», який на даний момент не повернув.
У грудні 2014 року ОСОБА_5 повторно шляхом обману взяв у ОСОБА_7 інший мобільний телефон «Nokia», який також не повернув.
У січні 2014 року ОСОБА_5 перебуваючи у розміщенні, де проживає ОСОБА_7 за її відсутності вкрав у неї грошові кошти у сумі 41 долар США. ОСОБА_7 у телефонній розмові просила ОСОБА_5 повернути вкрадені кошти, на що він нібито погодися, однак на даний момент не повернув.
Потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що у грудні 2014 року ОСОБА_5 прийшов до кіоску «Монте Карло» у місті Золочеві, де вона працювала продавцем, і попросив дати йому у борг дві пачки сигарет «Ротман», посилаючись на те, що він добре знайомий із власником кіоску. ОСОБА_9 , покриши йому, дала у борг дві пачки сигарет «Ротман». На наступний день ОСОБА_5 знову прийшов до ОСОБА_9 , поклав біля віконця кіоску купюру у розмірі 200,00 грн. і попросив продати одну пачку сигарет «Ротман» та вирахувати суму боргу. ОСОБА_9 відвернулася, щоб взяти сигарети, а коли віддавала їх ОСОБА_5 почала вимагати, щоб той оплатив, оскільки покладеної купюри уже не було, на що ОСОБА_5 відповів їй, що кошти вона уже забрала і тому має видати йому решти. Повіривши ОСОБА_5 ОСОБА_9 видала йому решту у розмірі 167,00 грн., однак згодом, коли перерахувала кошти, виявила нестачу у розмірі 200,00 грн.
У грудні 2014 року ОСОБА_5 в черговий раз прийшов до ОСОБА_9 із просьбою позичити йому 50,00 грн. на таксі, так як має поїхати і отримати заробітну плату. ОСОБА_9 знову виявила довіру і передала ОСОБА_5 50,00 грн., які він не повернув. У цьому ж місяці ОСОБА_5 знову прийшов до ОСОБА_9 повідомив їй, що має намір повернути їй борг у доларах США, однак для того аби провести остаточний розрахунок попросив ОСОБА_9 дати йому 750,00 грн., а він натомість поверне їй доларами США, що остання і зробила, однак жодних коштів взамін не отримала.
Крім цього, потерпілий ОСОБА_11 пояснив суду, що 16 січня 2015 року близько 18 год. у м.Золочеві на території середньої школи №3 ОСОБА_5 попроси у нього мобільний телефон для того аби подзвонити, отримавши телефон, зник у невідомому напряму
Суд бере до уаги також показання потерпілої ОСОБА_10 , які она даала на стадії досудового розслідування, які оголошені та переірені судом. Зокрема, ОСОБА_10 повідомила, що з ОСОБА_5 її познайомила донька ОСОБА_6 , які ін бу винен гроші.
19 грудня 2014 року ОСОБА_5 подзвони до ОСОБА_10 і повідомив їй, що має намір повернути борг дочці, однак для цього йому потрібні кошти на таксі у розмірі 200.00 грн. ОСОБА_10 погодилась на це, але при умові, що ОСОБА_5 залишить їй свій мобільний телефон. ОСОБА_10 передала ОСОБА_5 гроші у сумі 200.00 грн., взамін на що ОСОБА_5 залишив їй свій мобільний телефон без сімкартки. Того ж дня ОСОБА_5 подзвони ОСОБА_10 і попросив вийти до вхідних дверей, він поверне їй 200.00 грн., а вона йому телефон, що власне і було зроблено.
Тоді вони разом пішли у місто для того аби подивитися якою машиною ОСОБА_5 поїде в село по гроші, які має повернути ОСОБА_6 . Там ОСОБА_5 знову попросив у ОСОБА_10 200.00 грн., взамін на мобільний телефон. Коли ОСОБА_10 повернулася додому, то побачила, що ОСОБА_5 передав їй лише корпус мобільного телефону.
У січні 2015 року ОСОБА_5 повторно прийшов до ОСОБА_10 додому з синяком, плакав, падав на коліна, казав, що не хоче йти до тюрми і попросив дати йому ще 300.00 грн., які він перешле через Інтернет сестрі за кордон, а та тоді та перешле на карточку ОСОБА_10 850 доларів США. ОСОБА_10 дала ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 300,00 грн., однак жодних коштів їй не було повернуто.
Дані показання ОСОБА_10 у судовому засіданні були підтверджені її донькою ОСОБА_6 .
Суд надає віри показанням потерпілих, оскільки такі об`єктивно відображають обставини справи, стверджуються іншими доказами у справі в їх сукупності.
В судовому засідання був допитаний обвинувачений, досліджені матеріали кримінального провадження .
Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 та ч.2 ст. 185 КК України повністю доведена.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України є вірною, оскільки він заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайством) вчиненого повторно; за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно (грошові кошти) повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, а саме те, що він раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, кількість епізодів злочинної діяльності, щире каяття та думку потерпілих, також те, що ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Враховуючи той факт, що злочини, вчинені ОСОБА_5 з вересня до листопада 2014 року, до ухвалення вироку Апеляційним судом Львівської області 14 листопада 2014 року, то покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також враховує кількість епізодів злочинної діяльності, їх скоєння обвинуваченим ОСОБА_5 у короткий проміжок часу, неодноразовість притягнення останнього до кримінальної відповідальності, за які обвинувачений притягався до кримінальної відповідальності, але належних висновків для себе не зробив, що у своїй сукупності засвідчує підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_5 .
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить часткове визнання ним своєї вини, щире каяття обвинуваченого, наявність у нього важкої хвороби та неповнолітньої дитини, а також думку потерпілих та їх представників.
Обставиною, яка обтяжує обвинуваченим покарання, є рецидив злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 25Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків. При наявності складної сукупності, тобто сукупності як злочинів так і вироків, суд спочатку призначає покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 та ч. 4 ст.70 КК України, потім визначає покарання за злочинами, вчиненими після постановлення вироку, і лише потім за сукупністю вироків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 інкримінуються кримінальні правопорушення, частина з яких чинені до постановлення вироку від 14 листопада 2014 року, а решта - після.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за епізодом злочинної діяльності до вироку від 14 листопада 2014 року.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_5 слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі за цим вироком та вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року.
Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
На підставі наведеного, суд вважає, що обвинувачений свідомо нехтують правилами, встановленими в суспільстві, попри попередні покарання з позбавленням волі у вигляді реального відбуття.
Суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, за якими вони притягаються до кримінальної відповідальності.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З огляду на характер, кількість та систематичність кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, суд приходить до переконання, що його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів є неможливими без ізоляції від суспільства.
Розглядаючи заявлений цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд враховує наступне.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Керуючись вищезазначеними нормами, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 слід задовольнити частково і стягнути із ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 14 574,16 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на її користь 500.00 грн. матеріальної та 200.00грн. моральної шкоди.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України 3 (три ) роки позбавлення волі;
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Золочівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п"ять) років .
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття під варту 28 січня 2015 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув"язнення з 28.01.2015 р. до 21.06.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі , а з 22.06.2017 р по 02.10.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув"язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі судового засідання негайно за відбуттям строку покарання.
Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 14 574 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні) 16 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот), 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 200,00 (двісті) грн.
-мобільний телефон марки " Нокіа 500 ", з сім картою "Київстар", який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7
-мобільний телефон марки " Нокіа С2-06 ", ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7
-мобільний телефон марки "z.doxio i9500" із флеш картою та двома сім картами операторів мобільного зв"язку " Київстар" номер НОМЕР_3 та "Лайф" номер НОМЕР_4 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 - повернути ОСОБА_11
- два золотих жіночих кульчики , які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 ..
Судові витрати:
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ПП "Агроком " 557,60 грн. витрати за проведення товарознавчої експертизи згідно висновку експерта №2/14.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ПП "Агроком " 811,40 грн. витрат за проведення товарознавчої експертизи згідно висновку експерта №1/4.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя (підпис)ОСОБА_1

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1