АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/2789/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/53/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Ареда Чернишевського району Читинської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 постійного місця проживання не маючого, -

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

захисник обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання в межах санкцій зазначених статей, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково та зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України по день набрання вироком чинності.

Заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до ст. 402 КПК України учасниками кримінального провадження не надавались.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 у вечірній час 09.05.2015 року, разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , поблизу будинку № 31а по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу зустрілись з раніше їм незнайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де, після знайомства, вчотирьох стали вживати спиртні напої на ділянці місцевості поблизу вказаного будинку.

Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_12 пішов додому, а ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишились на зазначеній ділянці місцевості, продовжуючи вживати спиртні напої. Під час вживання спиртного у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з подальшим умисним вбивством останнього, з корисних мотивів.

Діючи з цією метою, близько о 20.00 годині 09.05.2015 року ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_10 , якому не повідомив про свій злочинний намір, напав на ОСОБА_11 , завдавши одного удару рукою в обличчя, від якого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, завдав останньому ще не менше 5 ударів ногами в ділянки голови і тулубу.

Подолавши таким чином волю потерпілого до опору ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, з послідуючим умисним убивством ОСОБА_11 із корисливих мотивів, заволодів майном потерпілого, знявши з нього:

- каблучку розміром 20,5 з золота 585 проби вагою 2,69 г із вставкою кубику цирконію вартістю 1254,37 гривень; спортивну кофту від спортивного костюму з можливістю несення кофти на дві сторони, фірми «Adidas» з водонепроникної тканини 50 розміру вартістю 210 гривень;кросівки з замінника шкіри 40 розміру вартістю 210 гривень.

Крім того, в кишені спортивної кофти потерпілого ОСОБА_7 знайшов та викрав грошові кошти в сумі 20 гривень 25 копійок та пластикову банківську карту банку «Приватбанк».

Виявивши банківську карту, та продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне збагачення шляхом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 почав вимагати у ОСОБА_11 повідомити йому пін-код вище зазначеної карти, в ході чого з метою попередження можливого опору потерпілого, та примушування до виконання висунутої вимоги завдав ОСОБА_11 не менше десяти ударів руками та ногами в різні частини тіла, ігноруючи при цьому прохання ОСОБА_10 припинити зазначені злочинні дії. Намагаючись припинити побиття з боку ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 повідомив йому завідомо неправильний пін-код від своєї банківської картки. Після цього ОСОБА_7 приблизно о 21.00 годині 09.05.2015 року з метою зняття коштів з викраденої ним у ОСОБА_11 банківської карти попрямував до банкомату банку «Приватбанк», розташованого в буд. № 4 по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, де спробував зняти з викраденої картки грошові кошти, спробувавши ввести пін-код вказаний потерпілим.

Після невдалої, у зв`язку з невірним введенням пін-коду, спроби зняття коштів ОСОБА_7 повернувся до ОСОБА_11 , який продовжував перебувати поблизу будинку № 31а по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, де витяг із кишені невстановлений слідством складний ніж, який носив при собі, таким чином підшукавши собі знаряддя вчинення злочину, після чого продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, з метою примусити потерпілого повідомити вірний пін-код викраденої ОСОБА_7 банківської карти, клинком вище вказаного ножа завдав ОСОБА_11 не менше 2 ударів ножем, в життєво важливий орган шию, після чого потерпілий, ОСОБА_11 вдруге повідомив ОСОБА_7 завідомо неправильний пін-код від своєї банківської картки.

Після цього ОСОБА_7 приблизно о 21.10 годині 09.05.2015 року з метою зняття коштів з викраденої ним у ОСОБА_11 банківської карти знову попрямував до банкомату банку «Приватбанк», розташованого в буд. №4 по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, де вдруге безрезультатно спробував зняти з викраденої картки грошові кошти.

Повернувшись близько о 21.45 годині, 09.05.2015 року на ділянку місцевості розташовану поблизу будинку № 31 а по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, де продовжував перебувати потерпілий ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи здійснювати задуманий ним злочин, застосовуючи до потерпілого насильство, небезпечне для його життя та здоров`я, діючи з умислом на заподіяння йому смерті із корисливих спонукань, який раптово виник під час розбійного нападу, підняв з землі фрагмент цегли, який лежав поруч із потерпілим, та таким чином підшукав собі знаряддя вбивства. Після цього ОСОБА_7 умисно зі значною силою завдав потерпілому, який лежав на землі на зазначеній ділянці місцевості не менше 6 ударів вище вказаним фрагментом цегли в ділянку голови. Після того як зазначене знаряддя злочину забруднилось кров`ю потерпілого, ОСОБА_7 викинув фрагмент цегли, та піднявши з землі камінь, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння ОСОБА_11 смерті, із корисливих спонукань, завдавав ним потерпілому удар в ділянку голови до тих пір, доки ОСОБА_13 не помер на місці злочину від отриманих ушкоджень, не сумісних з життям.

Таким чином, в результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани № 1 ліва вушна раковина деформована практично відсутня, представлена залишками шкірних лоскотів та хрящів верхньої частини та мочки вуха; забитої рани № 2 в завушній області ліворуч з відшаруванням мяких тканин та утворенням ранових карманів; забитої рани № 3 в лобній області праворуч біля зовнішнього краю правої брови; забитої рани № 4 в лобній області ліворуч біля зовнішнього краю брови; забитої рани № 5 від верхнього повіка правого ока з переходом на кінчик носа та праве крило носа; забитої рани № 6 на нижньому повіці правого ока; забитих ран №№ 7, 8, 9, 10 в виличній та щічній ділянці праворуч та ліворуч; забитих ран №№ 11, 12, 13 зовнішній край лівого кута рота, нижня губа та підборіддя; різаних ран №№ 14, 15 на передній поверхні шиї у середній та нижній третинах; 5 саден на зовнішньо-бічній та задній поверхнях лівого плеча у середній третині та ліктьового суглобу; синця на тильній поверхні лівої кисті; різаної рани № 16 на задній поверхні правого передпліччя у середній третині; 3 саден на задній поверхні правого плеча у нижній третині та правого ліктьового суглобу; переривчастого садна в лівій над плечовій ділянці; садна на спині в проекції 9-10 ребер ліворуч по лопаточній лінії; крововиливів у м`які покриви тканини голови та обличчя на всіх поверхнях; крововиливів під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливів у шлуночки головного мозку; множинних дрібно крапкових крововиливів у товщі сірої та білої мозкової речовини в проекції лобних, скроневих та потиличних часток головного мозку; повних багато уламкових відкритих переломів кісток носу, верхньої та нижньої щелеп праворуч та ліворуч з виходом фрагментів кісток назовні.

Згідно висновків судово-медичної експертизи трупу № 903 від 09.062015 року та судово-медичної експертизи № 903 «додатковий» від 25.06.2015 року виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді:

- всі у вигляді різаних ран відносяться до категорії легкої ступені тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін не менше ніж 6 днів але не більше ніж 21 день;

- всі у вигляді саден та синців в області тулуба та кінцівок за своїм характером відносяться до категорії легкої ступені тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін не більш ніж 6 днів;

- всі в області голови відносяться до комплексу закритої внутрішньочерепної травми та оцінюються в сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_11 що настала близько 22.00 години 09.05.2015 року біля будинку АДРЕСА_2 в результаті закритої внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася множинними забитими ранами голови та ускладнилася набряком та набуханням головного мозку.

Одразу ж після вчинення злочину, ОСОБА_7 , покинув місце вчинення злочину, утримуючи викрадене ним у ОСОБА_11 вище зазначене майно, а саме: каблучку розміром 20,5 з золота 585 проби вагою 2,69 г з вставкою кубику цирконію вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 4від 17.06.2015 року станом на момент вчинення злочину складає 1254,37 гривень, спортивну кофту від спортивного костюму фірми «Adidas» вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 4від 17.06.2015 року станом на момент вчинення злочину складає 210 гривень, кросівками з замінника шкіри 40 розміру вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 4від 17.06.2015 року станом на момент вчинення злочину складає 210 гривень, грошовими коштами в сумі 20 гривень 25 копійок, пластиковою банківською картою банку «Приватбанк», яка матеріальної цінності не має всього на загальну суму 1694,62 гривень.

Викрадене майно ОСОБА_7 , в подальшому обернув на свою користь, чим спричинив дружині ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_7 під час реалізації свого умислу на незаконне заволодіння чужим майном, виявив у потерпілого ОСОБА_11 у кишені одягу належну останньому пластикову платіжну банківську картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 та пластикову платіжну картку банку «ВТБ» № НОМЕР_2 .

Діючи з умислом на незаконне заволодіння майном потерпілого, розуміючи, що зазначені банківські картки є важливим особистим документом, належним потерпілому ОСОБА_11 ,втрата яких істотно ускладнить реалізацію потерпілим своїх прав, свобод та законних інтересів, близько о 20.00 годині 09.05.2015 року ОСОБА_7 , виявивши банківські картки, та продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне збагачення шляхом заволодіння майном потерпілого та незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом, намагаючись при цьому ним скористатися, ОСОБА_7 , почав вимагати у ОСОБА_11 повідомити йому пін-код вище зазначеної карти, в ході чого з метою попередження можливого опору потерпілого, та примушування до виконання висунутої вимоги завдав ОСОБА_11 не менше десяти ударів руками та ногами в різні частини тіла, ігноруючи при цьому прохання ОСОБА_10 припинити зазначені злочинні дії. Намагаючись припинити побиття з боку ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 повідомив йому завідомо неправильний пін-код від своєї банківської картки. Після цього ОСОБА_7 приблизно о 21.00 годині 09.05.2015 року з метою зняття коштів з викраденої ним у ОСОБА_11 банківської карти попрямував до банкомату банку «Приватбанк», розташованого в буд. № 4 по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, де спробував зняти з викраденої картки грошові кошти, спробувавши ввести пін-код вказаний потерпілим.

Після невдалої, у зв`язку з невірним введенням пін-коду, спроби зняття коштів ОСОБА_7 повернувся до ОСОБА_11 , який продовжував перебувати поблизу будинку № 31а по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, де витяг із кишені невстановлений слідством складний ніж, який носив при собі, таким чином підшукавши собі знаряддя вчинення злочину, після чого продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, з метою примусити потерпілого повідомити вірний пін-код викраденої ОСОБА_7 банківської карти, клинком вище вказаного ножа завдав ОСОБА_11 не менше 2 ударів ножем, в життєво важливий орган шию, після чого потерпілий, ОСОБА_11 вдруге повідомив ОСОБА_7 завідомо неправильний пін-код від своєї банківської картки.

Після цього ОСОБА_7 приблизно о 21.10 годині 09.05.2015 року з метою зняття коштів з викраденої ним у ОСОБА_11 банківської карти знову попрямував до банкомату банку «Приватбанк», розташованого в буд. №4 по вул. Косіора в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, де вдруге безрезультатно спробував зняти з викраденої картки грошові кошти.

Після невдалих спроб використати зазначені картки та зняти грошові кошти, належні потерпілому та після скоєння розбійного нападу та вбивства потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_7 з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись даними особистими важливими документами потерпілого - пластиковою банківською карткою банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 та пластиковою карткою банку «ВТБ» № НОМЕР_2 на свій розсуд.

Органами досудового слідства вищезазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковано за п.6 ч.2 ст. 115 КК України за ознаками - вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, за ч. 4 ст. 187 КК України - за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за ч.3 ст. 357 КК України - за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом з чим і погодився суд першої інстанції.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 115 ч.2 п.6, 187 ч.4, 357 ч.3 КК України та призначено покарання:

за ст. 115 ч.2 п.6 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна;

за ст. 187 ч.4 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна;

за ст. 357 ч.3 КК України у вигляді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 9687 грн., на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн.

Питання з речовими доказами вирішено.

Запобіжний захід до набранням вироком законної сили залишено попереднім тримання під вартою.

Строк відбування покарання слід відраховувати з моменту затримання - з 10.05.2015 року.

На підставі ст.. 72 ч.5 КПК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 10.05.2015 року по 20.06.2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що дій обвинуваченого ОСОБА_7 повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України, оскільки суд першої інстанції, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України не взяв до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, з огляду на відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_14 саме під час розбійного нападу, так як зазначений умисел виник у нього вже після завершеного розбійного нападу,тобто після того як він розпорядився майном потерпілого. Так на думку апелянта зазначене свідчить про те, що розбійний напад та вбивство потерпілого не були поєднані єдиним умислом у зв`язку із чим необґрунтовано були кваліфіковані судом першої інстанції дії ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115 КК України. Крім того, як зазначає апелянт, пояснення ОСОБА_7 у вироку суду викладені не у тій послідовності, об`ємі і хронологічному порядку, який був під час розгляду провадження в судовому засіданні. Крім того,каблучку з пальця потерпілого він не брав і її взагалі не бачив і ці пояснення ОСОБА_7 підтверджуються обвинувальним актом, протоколом проведення слідчого експерименту, висновком судового судово-медичних експертиз та іншим матеріалам кримінального провадження, на які суд навпаки послався як на доказ провини останнього. Крім того, діям свідка ОСОБА_10 , який перебував увесь час разом з ОСОБА_7 , не покликав когось на допомогу, не пішов з місця злочину та не викликав правоохоронні органи, не було надано жодної правової оцінки, а до його пояснень слід відноситися критично, оскільки бажання свідка уникнути кримінальної відповідальності може впливати на достовірність його пояснень. Крім того, вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд першої інстанції достатньо не обґрунтував стягнення з ОСОБА_7 зазначених сум моральної та матеріальної шкоди. Що стосується зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , який повинен бути зарахованим до строку його покарання, то на думку апелянта, цей період повинен становити з дня затримання обвинуваченого по день набрання вироком чинності. Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 , яка діє в його інтересах, кожен окремо підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та наполягали на її задоволенні; прокурор заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , вважаючи доводи зазначеної апеляційної скарги безпідставними, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників кримінального перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 357 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а отже апеляційним судом не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115 КК України та ч.4 ст. 187 КК України є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.

Так, свідок ОСОБА_10 , який був очевидцем скоєних ОСОБА_7 злочинів, пояснював, що що 09.05.2015 року він та ОСОБА_7 разом з іншими чоловіками, серед яких був і потерпілий ОСОБА_15 розпивали спиртні напої біля погребів по вул. Косіора в м. Кривому Розі. Під час вживання алкогольних напоїв, коли вони вже залишилися тільки втрьох, між ОСОБА_7 та потерпілим зав`язався конфлікт під час якого ОСОБА_7 відштовхнув потерпілого, який впав на землю. Після цього ОСОБА_7 зняв з потерпілого спортивну кофту, кросівки, забрав гроші, банківські картки та вимагав від потерпілого, щоб той назвав пін-код від банківських карток, але потерпілий називав невірні пін-коди, а ОСОБА_7 , не отримавши гроші в банкоматі, повертався до потерпілого та наносив йому удари руками, ногами, цеглою та камінням по різних частинах тіла, багато ударів наносив по голові, в тому числі і камінням, аж поки потерпілий не помер, а вже після цього вони з ОСОБА_7 прийшли до квартири їх спільного знайомого, де вони проживали та ОСОБА_7 замочив одяг, який був на ньому, оскільки він був у крові та розповів господарю квартири ОСОБА_16 про скоєний злочин.

Зазначені пояснення свідка ОСОБА_10 є послідовними та повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами на підтвердження провини ОСОБА_7 а саме:

-поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, який пояснював що 09.05.2015 року вони з ОСОБА_17 вживали спиртні напої біля будинку по вул. Косіора. Недалеко від них також була компанія чоловіків, які вживали спиртні напої. ОСОБА_18 лежав на землі і він, ОСОБА_7 підійшов до нього впевнитися чи він живий, на що останній відповів що все гаразд. Згодом компанія чоловіків розійшлася і залишилися він ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , який почав їх ображати. Він, ОСОБА_7 , ударив потерпілого від чого останній упав на землю, а потім почав бити лежачого ногами. Ногами бив раз п`ять десять і удари наносив в голову та по тілу. ОСОБА_19 потерпілого не бив. Після того як він, ОСОБА_20 побив потерпілого почав дивитися його кармани, спортивну кофту та зняв з нього кросівки. Забравши банківські картки питав у потерпілого пін-код, а пішовши до банкомата з`ясувалося що цей код був невірним, після чого він знову питав у потерпілого пін-код. Але той відмовлявся його називати, після чого, він ОСОБА_7 наніс удари маленьким ножем в шию потерпілого, а потім ніж викинув. Потерпілий знову назвав пін-код, але він також був невірним тоді він, ОСОБА_7 взяв цеглу та почав бити потерпілого, а згодом взявши більш великий камінь, бив його по голові, скільки разів не пам`ятає, але багато і у висок;

- протоколом огляду місця події від 10.05.2015р., підтверджується, щ між будинком АДРЕСА_3 було виявлено труп потерпілого ОСОБА_11 , на якому були наявні тілесні ушкодження, детально описані у зазначеному протоколі;

- висновком СМЕ трупа ОСОБА_11 № 903 від 09.06.2015 року та висновком додаткової СМЕ трупа ОСОБА_11 № 903 від 26.06.2015 року, відповідно до яких причиною смерті ОСОБА_11 , є локалізація тілесних ушкоджень, їх категорія, час настання смерті, а також його перебування у стані алкогольного сп`яніння та підтвердження виникнення тілесних ушкоджень при механізмі, продемонстрованому обвинуваченим під час слідчого експерименту, які в судовому засіданні повністю підтвердив експерт ОСОБА_21 ;

- протоколом огляду квартири АДРЕСА_4 від 10.05.2015 року, що належить ОСОБА_22 , в ході якого були вилучені чоловічі туфлі, чоловіча камуфльована форма та інші речі;

- протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 10.05.2015 року, 24.06.2015 року, під час яких обвинуваченим детально відтворено механізм, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, виявлених на трупі та продемонстровано окремі елементи події злочину;

- висновком № 529 від 18.06.2015 року цитологічного дослідження цегли та каменя, вилучених 10.05.2015 року в ході огляду місця події , згідно якого, кров в слідах на фрагменті каменю могла походити, в тому числі, і від потерпілого ОСОБА_11 ;

- висновком № 99 від 22.06.2015 року імунологічного дослідження одягу, в який був одягнутий ОСОБА_7 09.05.2015 році, згідно якого, одержані результати дослідження не виключають можливості походження крові від ОСОБА_11 на джинсових брюках та туфлях ОСОБА_7 , вилучених в ході огляду 10.05.2015 року;

Дослідивши з дотриманням вимог закону вищеперелічені докази та інші докази зазначеного кримінального провадження з точки зору належності, допустимості та достовірності, а у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, передбачених п.6 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України з яким погоджується і колегія суддів.

Також колегія суддів приймає до уваги, що у межах досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 фактично свою винуватість визнавав у повному обсязі, надавав пояснення зізнавального характеру, що за своїм змістом узгоджуються з встановленими слідством та судом обставинами вчинення кримінальних правопорушень та іншими доказами і ці обставини фактично не оспорюються захисником ОСОБА_6 , яка в своїй апеляційній скарзі не погоджується лише з юридичною кваліфікацією дій обвинуваченого. Разом з тим, ці її доводи, на думку колегії суддів, не є достатньо обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, посилання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на відсутність умислу у ОСОБА_7 на вбивство потерпілого під час вчинення відносно останнього розбійного нападу, а виникнення такого умислу вже після завершеного розбійного нападу та після того як обвинувачений розпорядився майном потерпілого, а у зв`язку із цим і на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.115 КК України, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном, тобто ч.4 ст.187 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані як на досудовому слідстві так і судом першої інстанції за п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.187 КК України, оскільки при перевірці матеріалів кримінального провадження та досліджених під час судового розгляду доказів було встановлено, що обвинувачений мав саме корисливий мотив вчинення злочину, що також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_10 , які він давав як на досудовому слідстві так і під час розгляду провадження в суді першої інстанції добровільно, без будь-якого примусу з боку працівників поліції, які є послідовними та повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні і з яких убачається, що ОСОБА_7 після того як забрав власні речи потерпілого ОСОБА_15 , наносив йому удари, в тому числі руками, ногами, цеглою та камінням по різних частинах тіла, та багато ударів наносив по голові камінням, саме в проміжки часу коли він, ОСОБА_7 , повертався з банкомату та вимагав від потерпілого назвати йому правильний пін-код для зняття грошей з його банківської картки.

При цьому, сам обвинувачений ОСОБА_7 надавав пояснення в суді першої інстанції, які не суперечать поясненням очевидця злочину свідка ОСОБА_10 і фактично визнавав себе винним у інкримінованих йому злочинах.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України і підстави для перекваліфікації його дій на ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 115 КК України колегія суддів не вбачає.

Крім того, доводи захисника ОСОБА_6 щодо відсутності правової оцінки діям очевидця - свідка ОСОБА_10 , який увесь час був поряд з ОСОБА_7 під час вчинення останнім злочинів і якого не було притягнуто до кримінальної відповідальності, що в свою чергу впливає на правдивість його пояснень колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вимогами ст. 337 КПК України передбачені межі судового розгляду і крім того пояснення свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_7 та іншими доказами по кримінальному провадженню.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 у вироку суду першої інстанції викладені повністю в тому обсязі, що стосується його обвинувачення, і крім того чинним КПК не передбачено будь-яких обмежень суду під час викладення пояснень учасників кримінального провадження з урахуванням хронологій розгляду судового у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги захисника в цій частині слід вважати безпідставними.

Безпідставними також слід вважати доводи захисника ОСОБА_7 в частині відсутності доказів крадіжки останнім перстню у потерпілого під час скоєння розбійного нападу, оскільки це підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_14 , яка зазначала про те, що потерпілий більше 10 років носив на пальці цей перстень як обручку і ні в якому разі його ніколи не знімав; протоколом оглядом місця події та протоколом огляду трупа потерпілого ОСОБА_18 встановлена відсутність цього перстня на пальці потерпілого. І крім цього, крадіжка цього перстню під час скоєння розбійного нападу інкримінувалась обвинуваченому відповідно до обвинувального акту.

Що стосується доводів захисника про відсутність з боку суду першої інстанції належного обґрунтування вирішення позовних вимог потерпілої ОСОБА_14 , оскільки суд першої інстанції обґрунтував прийняте ним рішення про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 , яка внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 зазнала моральних страждань у зв`язку із смертю свого чоловіка ОСОБА_11 і у якої на утриманні залишилися 2 неповнолітніх дітей, а матеріальна шкода визначена розміром понесених витрат на поховання потерпілого, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано вирішив задовольнити цивільний позов у повному обсязі, стягнув на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 9687 грн. та 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Також, на думку колегії суддів, доводи захисника обвинуваченого щодо неправильного зарахування судом першої інстанції до строку покарання періоду його попереднього ув`язнення, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-УІІІ у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Разом з тим, Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого і по 20 червня 2017 року.

У решті зарахування здійснюється день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

При цьому, колегія суддів виходить з вимог ст.5 КК України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при визначені строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 який підлягає зарахуванню йому до строку покарання, дотримався вимог ч.5 ст. 72 КК України і доводи апеляційної скарги захисника цих висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим і підстав для скасування або його зміни колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 357 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4