Справа №295/1894/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового
засідання ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, засудженого 16.10.2014 року Києво-Святошинським районним судом Києвської області за ст. ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 70 КК України на 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, -
прокурора ОСОБА_4
представника ЖВК (№4) ОСОБА_5
Засуджений ОСОБА_6 звернувся з заявою про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений в судове засідання не з`явився, просить справу розглядати у його відсутність. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає справу у його відсутність.
Представник ЖВК (№4) в судовому засіданні зазначив, що за час перебування у виправній установі мав два заохочення, однак порушує режим тримання, за що на нього накладалися стягнення у вигляді попереджень. Зазначив, що засуджений не довів свого виправлення, а тому слід відмовити у застосуванні умовно-дострокового звільнення.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо відмови в задоволенні заяви.
Заслухавши пояснення представника ЖВК (№4), думку прокурора та дослідивши матеріали справи і матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до роз`яснень ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумління поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, тощо.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. Крім цього, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 16 жовтня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Києвсбкої області за ст. ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, з березня 2015 року відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4).
За цей період часу засуджений мав два заохочення, останнє 03 липня 2017 року, але при цьому допустив 2 порушення режиму відбування покарання 15 вересня 2017 року, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Згідно характеристики засуджений працевлаштований, але до праці ставиться задовільно, до виконання поставлених завдань ставиться не завжди відповідально.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з моменту її винесення.
Суддя ОСОБА_1