Номер провадження: 11-сс/785/114/18
Номер справи місцевого суду: 500/95/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000076 від 09.01.2018 року за ч.3 ст.187 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого (перебуває у фактичних шлюбних відносинах), непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . раніше судимого:
-01.10.2013 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.ч.1,3 ст.357, ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік;
-05.02.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.3 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі; 05.05.2016 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області вирок у відношенні ОСОБА_8 залишений без змін; ухвалою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 03.11.2017 року на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково від відбуття покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк 9 місяців та 11 днів,
підозрюваного у кримінальному провадженні №0000076 від 09.01.2018 року за ч.3 ст.187 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 08.01.2018 року о 12 годині 45 хвилин, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, у приміщенні магазину ЧП « ОСОБА_10 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , погрожував застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я в момент нападу, демонструючи предмет, схожий на пістолет, перед продавцем ОСОБА_11 , яка сприймала даний пістолет як справжній і розцінювала загрозу своєму життю та здоров`ю як реальну, та вимагав надати йому грошові кошти від виручки магазину та особисте майно ОСОБА_11 . Через чинення опіру останньою, злякавшись, ОСОБА_8 вийшов з приміщення магазину та зник у невідомому напрямку.
09.01.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
09.01.2018 року слідчий звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра щодо ОСОБА_8 у вчиненні корисливого особливо тяжкого злочину, та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення тяжкого корисного злочину та продовжив свою злочинну діяльність, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 10.03.2018 року із забороною залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвала мотивована тим, що слідчим і прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 , але враховуючи наявність соціальних зв`язків за місцем мешкання підозрюваного, а саме знаходження у фактичних шлюбних відносинах та приймаючи до уваги, що матеріальна шкода потерпілій фактично завдана не була, суд дійшов до висновку про можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків строком на 2 місяці, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.03.2018 року без можливості внесення застави.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме слідчий суддя під час розгляду клопотання не врахував, що ОСОБА_8 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, у тому числі злочинів із застосуванням насилля до потерпілих; не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_8 скоїв злочин після умовно-дострокового звільнення, що вказує на наявність обґрунтованого ризику можливості продовження ним злочинної діяльності та неможливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, прокурор зазначає, що суд неправомірно посилався на такі обставини, як перебування ОСОБА_8 у шлюбних відносинах, оскільки зазначені обставини судом не досліджувались, а також на таку обставину, як відсутність матеріальної шкоди потерпілій, оскільки ОСОБА_8 не заволодів коштами лише з причини активного опору з боку потерпілої.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 в апеляцінйій скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом Одеської області.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.294 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

З матеріалів провадження вбачається, що при постановленні ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчий та прокурор не довели наявність заявлених у клопотанні ризиків та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з цим слідчий суддя не в повній мірі врахував обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання.

Поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_8 , на даній стадії досудового розслідування, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_8 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не має постійного місця роботи або навчання, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання. Крім того, будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не надав належної оцінки особі підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, востаннє - за вчинення тяжкого корисливого злочину, відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вже через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та обґрунтовує наявність ризику можливого вчинення ним інших злочинів.

Не взяв до уваги слідчий суддя також характер та обставини вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , а саме - застосування погроз та демонстрацію предмета, схожого на зброю.

Вищевикладені обставини, на думку колегії суддів, буле безпідставно залишені слідчим суддею поза увагою, що завадило йому прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи зазначене вище апеляційний суд вважає необхідним скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

Апеляційний суд враховує обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину і покарання, що загрожує йому, апеляційний суд не виключає можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування. На час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги, ніким з учасників судового провадження не оспорюється обґрунтованість підозри.

Щодо ризиків, заявлених у клопотанні, то апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 не працює, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням погроз та демонстрацією предмета, схожого на вогнепальну зброю.

В судовому засіданні підозрюваний і його захисник не надали апеляційному суду жодного доказу на підтвердження відсутності заявлених слідчим ризиків та можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими надані в судовому засіданні апеляційного суду пояснення підозрюваного та захисника з приводу того, що заявлені в клопотанні ризики є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження та поясненнями самого підозрюваного.

На підставі викладеного апеляційний суд доходить висновку про те, що матеріалами провадження та наданими прокурором доказами, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

З урахуванням характеру, ступеню тяжкості та обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_12 злочину, покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винним, віку та стану здоров`я підозрюваного, апеляційний суд вважає, що необхідним і достатнім для запобігання доведеним ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому вважає за можливе та необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням положень п.3 ч.5 ст.182 КПК України та враховуючи, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину із погрозами застосування насильства, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, апеляційний суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Разом з цим, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, який закінчується 09.03.2018 року.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржувану ухвалу - скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2018 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000076 від 09.01.2018 року за ч.3 ст.187 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та застосувати до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.3 ст.187 КК України у кримінальному провадженні №0000076, внесеного до ЄРДР 09.01.2018 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльській УВП №22 без визначення розміру застави строком до 08.03.2018 року.

Копію ухвали для організації виконання направити прокурору - процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4