Справа №468/1239/17-к 06.12.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2017 року про повернення обвинувального акту прокурору по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000601, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суходільське Долинського району Кіровоградської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Узагальнені доводи прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З посиланням на ч. 2 ст. 55 КПК України, вказує, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить дві умови: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) або формальна (подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути встановлений лише обвинувальним вироком суду.
Зазначає, що під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, від потерпілих надійшли заяви про визнання їх потерпілими.
Вважає, що на момент визнання особи потерпілою необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.
Стверджує, що під час проведення підготовчого судового засідання суд вдався до аналізу правильності формулювання обвинувачення, що відповідно до глави 27 КПК України, не є предметом підготовчого судового засідання.
Звертає увагу, що на підставі положень ч. 2 ст. 337 КПК України, якщо під час проведення судового розгляду прокурор прийде до переконання щодо завданої шкоди іншій особі, він може змінити обвинувачення.
Вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог чинного законодавства та в ньому наявні всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, і жоден із потерпілих не заперечує проти статусу потерпілого.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
18.09.2017 р. до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України.
Суд зазначив, що відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана, як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
Таким чином, у разі завдання злочином майнової шкоди юридичній особі потерпілим має визнаватись саме така юридична особа, а не її структурний підрозділ або посадові особи чи представники.
Натомість, з обвинувального акту слідує, що ОСОБА_6 інкримінується викрадення частини майна у юридичних осіб чи їх структурних підрозділів (ТОВ ВКФ «Комсейл», філії «Баштанський райавтодор», Баштанське МУВГ), проте жодна з юридичних осіб як потерпілий в обвинувальному акті не вказана, натомість потерпілими зазначено фізичних осіб, які є представниками даних підприємств, їх працівниками чи учасниками, хоча при цьому до обвинувального акту додано цивільний позов юридичної особи Баштанського МУВГ про відшкодування шкоди, завданої злочином, а потерпілим зазначено її представника фізичну особу.
Дані факти вказують на суперечливість одне одному положень обвинувального акту, що є суттєвим, з врахуванням визначених ст. 337 КПК України меж судового розгляду та врахуванням передбаченого ст. 42 КПК України права обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, а також правильного визначення кола учасників кримінального провадження, що є суттєвим для вирішення питання про відшкодування шкоди в кримінальному провадженні, а тому обвинувальний акт в даній частині є суперечливим та таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого.
Суд першої інстанції вважав, що відсутність відомостей відносно потерпілих та їх представників є порушенням вимог ст. 291 КПК України, що дало суду підстави для повернення обвинувального акту прокурору, згідно до ст. 314 КПК України.
Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що його діями завдано шкоду, зокрема ТОВ ВКФ «Комсейл», філії «Баштанський райавтодор» та Баштанському МУВГ, які відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є юридичними особами або їх структурними підрозділами, однак жодна з них не визнана потерпілою, натомість потерпілими визнані окремі фізичні особи. Так, у матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов Баштанського міжрайонного управління водного господарства та довіреність Баштанського міжрайонного управління водного господарства, як потерпілого, на ім`я ОСОБА_8 , в той час, як ця організація потерпілою не визнана.
Тобто, обвинувальний акт не містить даних про визнання належним чином потерпілих та їх представників із зазначенням місця знаходження відповідних юридичних осіб та анкетних відомостей представників потерпілих, що суперечить вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції вірно вказав на це порушення законодавства, як на обставину, що перешкоджає вирішенню всіх питань, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду та проведення судового розгляду і обґрунтовано виніс ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, правових підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, внесеному до ЄРДР № 0000601, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ ___________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3