АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/577/17 Справа № 712/9775/14-к Категорія: ст. 173 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

представника ТОВ «КУА

«ОТП Капітал» ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника ТОВ «КУА «ОТП Капітал» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2017 р., якою задоволене клопотання старшого слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено органам, що здійснюють реєстрацію та перереєстрацію нерухомого майна права власності вчиняти будь-які дії з реєстрації та перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить па праві приватної власності ОСОБА_9 , колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Старший слідчий СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про накладання арешту па майно.

В обґрунтування клопотання вказала, що 08.07.2014 р. до Соснівського РВ м. Черкаси надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що 08.07.2014 р. невстановлені особи вчиняють шахрайські дії щодо перереєстрації власності па нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_9 , чим останній було завдано матеріального збитку сума якого встановлюється.

В ході розслідування кримінального провадження було встановлено, що між потерпілою ОСОБА_9 та ЗАТ «ОТП Банк» 23.03.2007 р. та 04.01.2008 р. були укладені кредитні договори на загальну суму 450000 тис. доларів США. З метою забезпечення зобов`язань за цими кредитними договорами між ОСОБА_9 та банком було укладено договори іпотеки від 23.03.2007 р. та від 04.01.2008 р. на нерухоме майно, яке належить останній на праві приватної власності, а саме: на нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до цих договорів іпотеки нотаріусом накладена заборона на відчуження нерухомості по АДРЕСА_1 . В подальшому у зв`язку з тяжким фінансовим становищем ОСОБА_9 було допущено несплату коштів за вказаними кредитними договорами, у зв`язку з чим ЗАТ «ОТП Банк» у серпні 2013 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2014 р. позов ЗАТ «ОТП Банк» був задоволений і стягнуто з ОСОБА_9 заборгованість з розстроченням платежу строком на 10 років (рішення суду та інші документи надані у додатку до заяви). Банком було отримано виконавчий документ у суді і подано до виконавчої служби. На підставі рішення суду відділом примусового виконання рішень ГУ юстиції у Черкаської області відкрито виконавче провадження і на даний час з березня 2014 року виконується вищевказане рішення суду, тобто боргові зобов`язання щодо погашення боргу за кредитним договором ОСОБА_9 виконуються належним чином.

08.07.2014 р. ОСОБА_9 отримала у приватного нотаріуса ОСОБА_10 витяги про припинення заборони на відчуження, яке накладено договором іпотеки від 23.03.2007 р. Вказані дії заборони на відчуження, яке накладено договором іпотеки від 23.03.2007 р. Вказані дії проведені нотаріусом на підставі заяви від 03.07.2014 за № 7245599 ОСОБА_11 , зареєстрованого в с. Набутів, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 03.07.2014 р.

Відповідно до вищевикладеного на даний час невстановленими особами вживаються заходи щодо припинення заборони на відчуження, накладеною договором іпотеки від 04.01.2008 р. та подальшої перереєстрації права власності на невстановлених осіб. У зв`язку з чим необхідно терміново заборонити проведення будь яких реєстраційних операцій та накладення арешту на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання слідчої слідчий суддя в ухвалі зазначив, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що накладення арешту на нерухоме майно, а саме магазину що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має важливе значення для розслідування кримінального провадження.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням представник ТОВ «КУА «ОТП Капітал» ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що Законом не передбачено такого заходу забезпечення кримінального провадження, як заборона третім особам вчиняти пенні дії з майном заявника або майном третіх осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченим, або особами, які несуть цивільну відповідальність за їх дії.

Крім того, майно щодо якого вжиті заходи забезпечення не є майном підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. Більше того таких осіб не було та досі немає у цьому кримінальному провадженні.

До того ж вказує, що в даному випадку не існувало та не існує жодної обставини, яка б свідчила, що не накладення арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Не наведено таких обставин і в ухвалі слідчого судді.

Крім того, вказує, що при винесенні ухвали про накладення арешту на майно ОСОБА_12 слідчим суддею були порушені вимог ст.ст. 172, 173 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, про відмову в задоволенні апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , підтримавшого подану ним апеляційну скаргу про скасування ухвали про арешт майна, та перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних обставин.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження спірної ухвали слідчого судді, оскільки про існування даної ухвали апелянту стало відомо після закінчення строків апеляційного оскарження.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).

В тому числі, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказані дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. При цьому, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При цьому ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді взагалі не наведені мотиви прийнятого рішення, а лише є загальні посилання на Закон і загальний висновок про необхідність накладення арешту на майно.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як визначено в ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що дані в ЄРДР за № 0002669 внесені 08.07.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, по факту вчинення шахрайських дій невстановленими особами, щодо перереєстрації власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення яке належить ОСОБА_9 .

При розгляді клопотання старшого слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить па праві приватної власності ОСОБА_9 , слідчий суддя не дотримався вказаних вимог Закону та дійшов до помилкового рішення про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що на час звернення слідчого з клопотанням про арешт майна жодній особі не було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню. Крім того, ні слідчим, ні прокурором не доведено, що саме такий ступінь втручання у права і свободи особи виправдовують потреби досудового розслідування.

Тому колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме майно магазин, слідчий суддя порушив вимоги ст.ст. 170, 172, 173 КПК України.

Апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_9 була власником нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2001 року та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.09.2006 р.

23.03.2007 р. та 04.01.2008 р. між ОСОБА_9 та ЗАТ «ОТП Банк» укладені кредитні договори та договори іпотеки предметом яких було спірне нежитлове приміщення.

В послідуючому, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_9 кредитних зобов`язань, рішенням суду було стягнуто існуючу заборгованість на користь кредитора, після чого було звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.07.2014 р., іпотекодержателем було продано спірне нежитлове приміщення ТОВ «Компанія з управління активами «ОТП Капітал», тобто на момент накладення арешту, спірне майно належало іншому добросовісному набувачеві.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на протязі більше 3-х років розслідування у справі взагалі не проводилося. Суть наявних матеріалів кримінального провадження зводиться до внесення інформації до ЄРДР та накладення арешту на спірне майно.

Такі дії заявника та органу досудового розслідування колегія суддів розцінює як намагання штучно створити перешкоди власнику нежитлових приміщень для розпорядження своєю власністю.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає до скасування, як така, що винесена з порушенням вимог КПК України, а апеляційна скарга представника ТОВ «КУА «ОТП Капітал», - до задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника ТОВ «КУА «ОТП Капітал» ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2017 р., якою задоволене клопотання старшого слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено органам, що здійснюють реєстрацію та перереєстрацію нерухомого майна права власності вчиняти будь-які дії з реєстрації та перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :