Постанова
Іменем України
15 лютого 2018 року
м. Київ
справа № 131/1498/16-к
провадження № 51-162км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Голики Іллінецького району Вінницької області, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами
першої та апеляційної інстанції обставини
Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і згідно ст. 76 КК покладено на нього наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
У відповідності до вимог ст.ст. 71, 72 КК вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року постановлено виконувати самостійно.
Апеляційний суд Херсонської області 27 квітня 2017 року задовольнив апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, змінив вирок місцевого суду у частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виклав резолютивну частину вироку щодо покладених на засудженого обов`язків наступним чином: на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК (в редакції Закону України від 07 вересня 2016 року) зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Крім того, апеляційний суд виключив з резолютивної частини вироку вказівку про застосування щодо ОСОБА_6 положень п. 2 ч. 2 ст. 76 КК щодо невиїзду за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та п. 4 ч. 2 ст. 76 КК щодо виконання заходів, передбачених апробаційною програмою, а в решті вирок місцевого суду залишив без змін.
За вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому що він, маючи умисел на незаконне проникнення до житла, близько 00.30 год. 23 червня 2016 року прийшов до будинку АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , котра знаходилась всередині будинку, шляхом злому вхідних дверей, проник до будинку та перебував там протягом кількох годин без дозволу власниці, чим порушив її право на недоторканність житла, передбачене ст. 30 Конституції України, та залишив помешкання тільки після приїзду працівників поліції за викликом ОСОБА_7 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, просить виключити з резолютивної частини вказаного судового рішення вказівку про покладення засудженого передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 76 КК обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Зазначає, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 408 КПК поклав на засудженого вищезазначений обов`язок, хоча судом першої інстанції на ОСОБА_6 зазначений обов`язок не покладався, чим обтяжив його становище.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав скаргу прокурора та просив її задовольнити.
Мотиви суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , кваліфікація його дій, а також справедливість призначеного засудженому покарання і звільнення від його відбування у касаційному порядку не оскаржуються.
Твердження прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність покладення апеляційним судом на засудженого обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації є обґрунтованим.
Частиною першою ст. 421 КПК встановлено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
За змістом положень ст. 420 КПК, у випадку скасування вироку місцевого суду за наявності хоча б однієї із вище перелічених підстав, суд апеляційної інстанції має ухвалити свій вирок.
При цьому, ч. 1 ст. 408 КПК визначає перелік підстав, який не є вичерпним, за наявності котрих суд апеляційної інстанції змінює вирок місцевого суду, якщо така зміна не погіршує становища обвинуваченого.
В порушення наведених норм кримінального-процесуального закону, апеляційний суд своєю ухвалою змінив вирок місцевого суду та поклав на засудженого передбачений п. 1 ч. 1 ст. 76 КК обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, незважаючи на те, що такий обов`язок на ОСОБА_6 судом першої інстанції не покладався, а в апеляційній сказі прокурора хоча і ставилося питання про покладення зазначеного обов`язку на обвинуваченого, однак не шляхом скасування вироку місцевого суду та постановлення нового вироку, а шляхом внесення змін до вказаного рішення суду першої інстанції, що суперечить положенням статей 408, 420, 421 КПК.
Таким чином апеляційний суд своєю ухвалою погіршив становище обвинуваченого, у зв`язку із чим її слід змінити та виключити вказівку про покладення на ОСОБА_6 обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 76 КК.
Отже, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити, виключити із її резолютивної частини посилання про призначення останньому передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 76 КК обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
У решті ухвалу апеляційного суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3