н/п 1-кс/640/250/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
05.01.2018 року слідчий СВ УСБУ в Харківській області лейтенант ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким просив накласти арешт на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме ? частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий також просив розгляд даного клопотання провести без повідомлення сторони захисту, у зв`язку із необхідністю забезпечення арешту майна.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29 вересня 2017 року, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у громадянки ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне переміщення через митний кордон України до РФ з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 не пізніше 29 вересня 2017 року, з метою унеможливлення виявлення під час митного контролю, помістила 2 (два) поліетиленових пакунки із особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом до термосу із написом «tramp», який в подальшому помістила до поліетиленового пакету білого кольору.
Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу, 29 вересня 2017 року приблизно о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , слідуючи в якості пасажира рейсового автобуса марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Енергодар (Україна) Москва (РФ)», прибула до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Гоптівка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС України (далі МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка»), розташованого на території Дергачівського району Харківській області. Доводячи до кінця свій злочинний умисел, під час усного декларування ОСОБА_5 не повідомила про наявність у неї заборонених до переміщення предметів і речей та намагалася незаконно перемістити вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб через митний кордон України до Російської Федерації з приховуванням від митного контролю.
Однак, довести свої злочинні дії до кінця ОСОБА_5 не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки в ході проведення прикордонно-митного контролю на МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка» в термосі із написом «tramp», який знаходився в поліетиленовому пакеті білого кольору, що належав ОСОБА_5 , співробітниками Харківської митниці ДФС за допомогою рентгеноскопічної системи «Rapiskan» було виявлено та вилучено 2 (два) поліетиленових пакунки із речовиною, яка, згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 2579 від 12.12.2017, є канабісом, загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 33,1384 грам, який відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженому постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів та відповідно до таблиці 1, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, перевищує невеликий розмір наркотичного засобу, обіг якого заборонений.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на початку вересня 2017 року (більш точну дату встановити не виявилося можливим), перебуваючи в м. Енергодар Запорізької області, маючи умисел, направлений на незаконне придбання з метою подальшого зберігання наркотичного засобу без мети збуту, знайшла дикорослу рослину коноплі та зірвала декілька листків з неї, чим здійснила її придбання. Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, стала незаконно зберігати придбаний нею особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Придбані листки дикорослої рослини коноплі ОСОБА_5 висушила та подрібнила для подальшого особистого споживання.
В подальшому, ОСОБА_5 у невстановлений період часу, але не пізніше 29 вересня 2017 року, маючи намір на перевезення наявного у неї особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу по території України з подальшим переміщенням через митний кордон України до Російської Федерації, здійснила його упакування у 2 (два) полімерні пакети та помістила їх до термосу з написом «tramp». Вказаний термос ОСОБА_5 помістила в полімерний пакет білого кольору.
Далі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою перевезення прихованого наркотичного засобу, 29 вересня 2017 року приблизно о 07 годині 15 хвилин здійснила посадку до рейсового автобуса марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Енергодар (Україна) Москва (РФ)», взявши із собою полімерний пакет білого кольору, в якому знаходився термос з написом «tramp» із наркотичним засобом всередині, та вирушила у напрямку пункту пропуску «Гоптівка» митного посту «Щербаківка» Харківської митниці ДФС України (далі МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка»). Таким чином, ОСОБА_5 почала здійснювати незаконне перевезення по території України особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу.
Того ж дня, приблизно о 15 годині 15 хвилин злочинні дії ОСОБА_5 , пов`язані з незаконним перевезенням особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, були припинені працівниками митної служби, якими під час проведення прикордонно-митного контролю на МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка», в термосі із написом «tramp», який знаходився в поліетиленовому пакеті білого кольору, що належав ОСОБА_5 , за допомогою рентгеноскопічної системи «Rapiskan» було виявлено та вилучено 2 (два) поліетиленових пакунки із речовиною, яка, згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 2579 від 12.12.2017, є канабісом, загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 33,1384 грам, який відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженому постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів та відповідно до таблиці 1, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, невеликий розмір наркотичного засобу, обіг якого заборонений.
04.01.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 та ч.1 ст.309 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності перебуває ? частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий, посилаючись на ч. 1 ст. 170, п. 3 ч. 2 ст. 170, ч. 5 ст. 170, ч. 2 ст. 172 КПК України вказав, що на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 необхідно накласти арешт з метою недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Прокурор та слідчий про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явились.
05.01.2018 до суду надійшла заява прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 від 05.01.2018, якою прокурор просила розлянути клопотання слідчого щодо арешту майна підозрюваної ОСОБА_5 без її участі. Також вказала, що клопотання підтримує та просила задовольнити.
05.01.2018 до суду надійшла заява слідчого СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_3 від 05.01.2018, якою він просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
04.01.2018р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 та ч.1 ст.309 КК України.
Покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання її винною за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, передбачає позбавленням волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.01.2018 за № 109806937, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить ? квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваної забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч.2 ст.305 КК України.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити ОСОБА_5 відчуження ? частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме ? частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1