Справа № 522/1708/14-к
1-пк/522/642/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694 від 10.12.2012р., відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, єврея, який має вищу освіту, одруженого, який має на своєму утриманні двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір пенсійного віку - ОСОБА_10 , 1949 року народження, працюючого радником голови ГО «Антикорупційна безпека», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_12

представників потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
28 травня 2012 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_7 знаходився біля будинку № 30 по вул.Дворянській у м.Одесі, де побачив припаркований автомобіль марки «Ровер-75», синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_17 , та перебував у користуванні ОСОБА_12 , на законних підставах, в салоні якого знаходився ОСОБА_12 . У ОСОБА_7 , виник умисел на заволодіння вказаним автомобілем, після чого ОСОБА_7 на виконання задуманого, підійшов до вказаного автомобіля і за допомого сили рук став витягувати ОСОБА_12 з салону автомобіля та вирвав ключ з замку запалення. ОСОБА_12 добровільно не виходив з салону автомобіля, після чого ОСОБА_7 витягнув ОСОБА_12 з салону автомобіля та наніс один удар останньому в область голови від чого ОСОБА_12 упав на землю. Після чого ОСОБА_7 сів у салон вказаного автомобіля, та не маючи жодних законних підстав на керування ним, за допомогою ключа привів двигун автомобіля, та поїхав до філії банку «Надра», розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Космонавтів, 36, де його і залишив.

Неправомірними діями ОСОБА_7 , відповідно до висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №364 від 24.03.2016р., ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови яка виявилась «припухлістю» в тімьяно-потиличній ділянці. Дана травма є наслідком дії тупого предмета, та могла бути спричинена як в результаті удару тупим предметом в ділянку голови, так і при ударі об тупий предмет при падінні. Вказані ушкодження не були небезпечними для життя ОСОБА_12 . Згідно п. 4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», загострення попередніх захворювань є підставою для зміни ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, одержана ОСОБА_12 черепно-мозкова травма (в Єдиний комплекс якої входить струс головного мозку та забій м`яких тканин голови) тягне за собою розлад здоров`я протягом більш ніж 6 діб, але не більш 21 доби, а, тому, на підставі п.2.3.3 «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які тягнуть короткочасній розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.3 КК України визнав частково та показав, що він проходив стажування у відділенні ПАТ КБ «Надра «Одеське РУ», при цьому офіційно до банку він працевлаштований не був, заробітну плату не отримував. Від керівника відділення вказаної фінансової установи він отримав перелік власників автомобілів, які знаходились під заставою у зв`язку з укладеними кредитними договорами з банком у тому числі йому були надані відомості, що до власника автомобіля марки «Ровер 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Він як стажист повинен був спілкуватися з боржниками щодо невиконання ними зобов`язань по кредитному договору. 28 травня 2012 року біля ОСОБА_18 , а саме в районі будинку № 30 по вул.Дворянській у м.Одесі, він встановив знаходження такого автомобіля боржника. Він підійшов до ОСОБА_19 та представився йому, запропонувавши поїхати з ним до установи банку. Потерпілий ОСОБА_12 спочатку погодився поїхати з ним, але потім відмовився з невідомих йому причин, у зв`язку з чим він поїхав на автомобілі до банку сам. Під`їхавши до установи банку, розташованому по вул. Космонавтів, 36 у м.Одесі, він припаркував даний автомобіль, після чого віддав ключі від нього начальнику охорони банку. Свідком того, що сталося був лише ОСОБА_20 , який підвіз його до місця знаходження автомобілю, а саме на вул.Дворянську. Свою вину визнає в тому, що він дійсно не мав права сідати за кермо автомобіля та їхати на ньому до банку, однак тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив, а тому цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування йому майнової та моральної шкоди він визнає лише на суму 10 000 грн., яку він відправив 11.08.2015р. поштовим переказом на адресу потерпілого ОСОБА_19 . В судовому засіданні вибачився перед потерпілим ОСОБА_12 та пояснив що він щиро кається. Інші вимоги вважав необґрунтованими.

Не зважаючи на часткове визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_12 який у судовому засіданні пояснив, що 28 травня 2012 року він знаходився в районі будинку № 30 по вул.Дворянській у м.Одесі у автомобілі марки «Ровер-75», державний номер НОМЕР_1 , що належав його друзям. Приблизно об 11 годині на автомобілі Тойота до нього під`їхав ОСОБА_7 та усно повідомив його про те, що він є працівником банку «Надра». Жодних документів, які б це підтверджували не надав. ОСОБА_7 силоміць витягнув його зі вказаного автомобілю та кинув на землю, де почав наносити йому удари руками і ногами в область голови, а саме висків та затилку, оскільки він відмовлявся їхати з ним до установи банку. Всього ОСОБА_21 наніс біля 10-15 ударів в область голови. Під час побиття він на мить втратив свідомість, а коли отямився ОСОБА_7 почав його затягувати до автомобілю. Чому він це робив йому невідомо. Потім ОСОБА_7 сів у автомобіль та завів двигун автомобілю, ключами, які забрав у нього та поїхав у невідомому йому напрямку. У салоні автомобілю під сидінням водія у чорному пакеті знаходилися належні йому грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США. Ніякої кредитної справи стосовно нього у банку «Надра» не було. Після вчиненого він звернувся з заявою до правоохоронних органів. Діями ОСОБА_7 йому було спричинено майнову та моральну шкоду, оскільки в результаті отриманих тілесних ушкоджень він знаходився на стаціонарному лікуванні та йому була встановлена інвалідність 2-ї групи на строк до 01.07.2017р. Просить стягнути на його користь заподіяну майнову шкоду у розмірі 518 932 грн. 23 коп., яка складається із суми викрадених грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 517 200 грн., та витрат на ліки у сумі 1472 грн.23 коп. Крім того, неправомірними діями ОСОБА_7 йому була заподіяна моральна шкода яку він оцінює у 200 000 грн. Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він не отримав 10 000 грн від обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні показав, що з обвинуваченим ОСОБА_7 знайомий з 2010 року, підтримував з ним службові стосунки та востаннє бачив його ще у 2012 році. Він був свідком усіх подій, які відбувалися 28.05.2012р. за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . У той день до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням допомогти забрати автомобіль у потерпілого ОСОБА_12 за дорученням банку. До місця події, а саме на вул. Дворянську у м.Одесі вони поїхали на його автомобілі та залишили його біля трамвайної зупинки на відстані 15 метрів від місця де був припаркований автомобіль Ровер. ОСОБА_7 чекав власника вказаного автомобіля та приблизно через 5-7 хвилин вони побачили ОСОБА_12 .. Після чого ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 та останній спочатку намагався добровільно віддати ключі від автомобіля ОСОБА_7 , але потім кинув їх на землю. Коли потерпілий почав говорити по телефону, ОСОБА_7 сів у автомобіль Ровер та поїхав. ОСОБА_12 залишився на місці події та не намагався зупинити ОСОБА_7 .. Розмова між ОСОБА_19 та ОСОБА_23 тривала приблизно 5 хвилин, при цьому він не бачив, щоб обвинувачений застосовував будь-яку фізичну силу та наносив удари потерпілому;

- показаннями свідка ОСОБА_24 який у судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_7 знайомий, оскільки працював керівником відділу банку «Надра», який займався клієнтами, які не сплачували кредити. У зв`язку з великими обсягами роботи вони залучали до роботи стажистів, на яких він писав службові записки, у тому числі таку службову записку на залучення до роботи він написав на ОСОБА_7 . З ОСОБА_7 були оформлені майже всі необхідні для офіційної роботи документи, однак все ж таки на роботу у банк його не зарахували. Внутрішнім розпорядженням банку регулюється огляд і доставка автомобіля до банку. ОСОБА_7 під час стажування було наданий перелік з зазначеними автомобілями по яким не сплачувалися кредити. У день події ОСОБА_7 привіз автомобіль боржника та припаркував його у дворі банку, після чого з`явилось багато працівників міліції та потерпілий ОСОБА_12 , який вказав на те, що у нього відібрали автомобіль. Через деякий час працівники міліції забрали вказаний автомобіль. Йому відомо, що за спірний автомобіль не платили кредит за 3 роки. Події, які відбувалися 28.05.2012р. між ОСОБА_23 та ОСОБА_19 йому невідомі;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який у судовому засіданні показав, що 28.05.2012 року він знаходився на вул.Дворянській у м.Одесі у зв`язку з ремонтом теплотраси та він бачив як ОСОБА_12 стояв біля автомобілю Ровер, а в цей час обвинувачений ОСОБА_23 почав бити потерпілого ОСОБА_19 при цьому наносив йому удари у корпус тіла та у голову. Потім ОСОБА_23 сів у автомобіль та поїхав. Він не намагався розборонити потерпілого та обвинуваченого;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який у судовому засіданні пояснив, що він 28.05.2012 року знаходився на вул.Дворянській у м.Одесі та був свідком того, як один чоловік штовхнув іншого та забрав машину, при цьому він не впевнений, що це був саме обвинувачений ОСОБА_23 . Також він бачив як вищевказаний чоловік наніс удари по голові та тілу потерпілого ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який у судовому засіданні пояснив, що його знайомий, потерпілий ОСОБА_12 працював у сфері торгівлі та мав ПП «Термо-П». Автомобілем Ровер, який належав ОСОБА_28 , ОСОБА_12 користувався приблизно 2 роки. 28 травня 2012 року, коли він приїхав на місце події, а саме на вул.Дворянську у м.Одесі то обвинуваченого ОСОБА_7 , а також автомобіля Ровер вже не було, а ОСОБА_12 знаходився у неадекватному стані, оскільки мав всі ознаки струсу мозку. ОСОБА_12 пояснив, що йому погрожував та побив ОСОБА_7 . Крім цього, він вказав на те, що у автомобілі, який забрав ОСОБА_7 знаходилися грошові кошти, які він позичив ОСОБА_12

- показаннями свідка ОСОБА_29 який у судовому засіданні пояснив, що з потерпілим ОСОБА_12 підтримує дружні стосунки. ОСОБА_12 керував автомобілем Ровер, який з його слів належав банку «Надра». Події, які сталися з ОСОБА_12 пам`ятає погано. Вони відбувалися у травні 2012 року на вул.Дворянській у м.Одесі. Він знаходився на відстані 30 метрів від місця події та не бачив хто бив ОСОБА_12 .. Він тільки бачив, як останній лежав на землі. Самі обставини заволодіння транспортним засобом він не бачив;

- показаннями ОСОБА_30 експерта Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз, який у судовому засіданні пояснив, що експертизу було проведено майже через рік після події, а тому зовнішніх ушкоджень на потерпілому ОСОБА_19 , якого він особисто оглядав, не було. Як йому відомо у ОСОБА_19 до огляду вже була черепно-мозкова травма, яку він отримав при падінні з пірсу. Потерпілий міг отримати ушкодження від контакту рукою, ногою, так і при контакті з будь-яким предметом. На його думку кількість ударів, вказаних потерпілим ОСОБА_19 , не відповідає дійсності, оскільки були б гірші наслідки;

- показаннями ОСОБА_31 - експерта Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз, який у судовому засіданні пояснив, що при проведенні експертизи по вказаному кримінальному провадженні він керувався висновком експертизи та історією хвороби потерпілого. При дослідженні у потерпілого ОСОБА_19 були виявлені ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин. З урахуванням виявлених у потерпілого ушкоджень він дійшов висновку, що останньому був нанесений удар один раз. Його висновки ґрунтувалися на аналізі медичних документів з урахуванням спеціаліста нейрохірурга.

Крім того, винність ОСОБА_7 у скоєнні вказаного злочину підтверджується:

- заявою ОСОБА_12 від 28.05.2012р. згідно якої він просить застосувати заходи до невстановлених осіб, які заволоділи його транспортним засобом, а саме автомобілем «Ровер»;
- заявою ОСОБА_12 від 01.03.2013р., про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України;
- протоколом огляду місця пригоди від 28.05.2012р., а саме автомобілю «Ровер-75», синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , розташованому у дворі будинку №36 по вул.Космонавтів в м.Одесі;

- протоколом добровільної видачі від 28.05.2012р. ключів від автомобілю «Ровер-75» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 .;

- розпискою ОСОБА_12 про отримання ключів від автомобілю «Ровер-75» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 .

- довіреністю від 06.11.2008р., згідно якої ОСОБА_12 мав право користуватись транспортним засобом «Ровер-75» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 та законність користування даним транспортним засобом власником не оспорювалось. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» Ідрісов мав право без наявності довіреності керувати вказаним автомобілем.

- листом КУ «Міська клінічна лікарня №11» згідно якої ОСОБА_12 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 28.05.2012р. по 05.06.2012р.

- листом директора відділення ПАТ «КБ «НАДРА» Одеське РУ ОСОБА_32 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 у відділенні банку стажування не проходив, офіційних документів у відділенні по роботі з персоналом стосовно нього також немає;

- листом директора відділення ПАТ «КБ «НАДРА» Одеське РУ ОСОБА_32 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 у відділенні банку ніколи не працював у якості стажиста та згідно даних відділу кадрів не значиться;

- довідкою МКЛ №11 від 28.05.2012р. № 1937, згідно якої ОСОБА_12 госпіталізовано з діагнозом ЗЧМТ та СГМ;

- повідомленням начальника відділу ОРЕР ОСОБА_33 №7/01448 від 19.03. 2013р., згідно якого власником автомобіля «Ровер-75», державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_17 ;

- згідно листа директора відділення ПАТ КБ «НАДРА «Одеське РУ» №10/02/14-3 від 10.02.2014р. ОСОБА_7 було прийнято у резерв на агентів банку та направлено на стажування до відділу проблемних активів роздрібного бізнесу під керівництвом начальника зазначеного відділу ОСОБА_24 . Період стажування: 10.05.2012р. 28.05.2012р. у зв`язку з не проходженням стажування, з ОСОБА_7 не було оформлено у подальшому ні договірні, ні трудові відносини. Стажер не має права самостійно вчиняти будь-які дії від імені банку;

- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №364 від 24.03.2016р., згідно якого у ОСОБА_12 малася закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови (яка виявилася «припухлістью» в тьмяно - потиличній ділянці. Дана травма є наслідком дії тупого предмета, та могла бути причинена як в результаті удару тупим предметом в ділянку голови, так і при ударі об тупий предмет при падінні. Вказані ушкодження не були небезпечними для життя. Струс головного мозку є найбільш легкою формою черепно-мозкової травми, викликає незначні функціональні порушення головного мозку, які нормалізуються на першому, другому та інколи на третьому тижні, які не потребують для свого лікування терміну більш, ніж 21 добу. Загальний термін лікування ОСОБА_12 (з моменту одержання травми до моменту закінчення лікування ) більш, ніж 21 доба, пов`язаний не з важкістю перенесеної черепно-мозкової травми, а з наявністю та загостренням хронічної патології (наслідки травми, одержаної у 1999 р.), що призвело до подовження звичайних термінів лікування. Згідно п. 4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», загострення попередніх захворювань є підставою для зміни ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, одержана ОСОБА_12 черепно-мозкова травма (в Єдиний комплекс якої входить струс головного мозку та забій м`яких тканин голови) тягне за собою розлад здоров`я протягом більш ніж 6 діб, але не більш 21 доби, а, тому, на підставі п.2.3.3 «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які тягнуть короткочасній розлад здоров`я. На підставі наявних даних точно встановити давність утворення вказаної травми не є можливим; можна лише зробити висновок, що вона одержана незадовго до надходження ОСОБА_12 в стаціонар. У ОСОБА_12 маються стійкі наслідки перенесеної у 1999 р. травми - переломо-вивиху 4-го - 5-го шийних хребців, забію-компресії спинного мозку, тетрапареза (стан після оперативного втручання - декомпресивної ламінектомії на рівні 4-го - 5-го шийних хребців) у вигляді вертебро-базилярної недостатності. Рівень неврологічного дефіциту, який мається на теперішній час (спінальна патологія) зумовлена хребтово-спінальною травмою, перенесеною у 1999р. Ознак травми хребта і спинного мозку у 2012р. у ОСОБА_12 не виявлено. У розпорядженні експертної комісії є дані про наявність в ділянці голови ОСОБА_12 тільки одного забою м`яких тканин голови (в тім`яно-потиличній ділянці, що відповідає однократній дії травмуючого предмета. Тому показання про неоднократні (10 - 15) сильні удари кулаком в ділянку голови і шиї ОСОБА_12 не відповідають одержаним в ході експертизи об`єктивним судово-медичним даним. Таким чином, обставини заподіяння ушкоджень, наведені в обвинувальному акті «... ОСОБА_7 наніс ОСОБА_12 декілька ударів кулаками в область голови та шиї та викинув останнього з салону автомобіля на землю, де ще наніс ОСОБА_12 кілька ударів ногами в область шиї, після чого ОСОБА_12 втратив свідомість», у свідченнях ОСОБА_25 : «...обвинувачений наносив удари в корпус тіла та в голову...», з судово-медичної точки зору, не відповідають дійсності. Що стосується свідчень ОСОБА_26 : «Я побачив, що дали в голову і по корпусу..», то з даних свідчень незрозуміло, один чи більша кількість травматичних впливів у ділянку голови потерпілого мала місце, тому дані свідчення з медичної точки зору не можна трактувати.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази по справі суд дійшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак складу кримінального правопорушення.
Враховуючи вимоги ст.337 КПК України суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого.

При цьому суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що дії обвинуваченого охоплюються диспозицією ст. 356 КК України, (самоуправство), оскільки він стажувався у фінансовій установі, діяв в інтересах банку, та вказаний транспортний засіб, який був заставним майном доставив до банку виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 289 КК України та п. 1 примітки до неї під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинення умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь яким способом транспортного засобу у власника майна чи користувача всупереч їх волі. При цьому, як встановлено в судовому засідання ОСОБА_7 , який не знаходився у трудових та договірних правовідносинах з фінансовою установою, не мав права користуватися вказаним автомобілем та вилучив його всупереч волі законного користувача ОСОБА_12 .

Так згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» з наступними змінами, незаконним заволодіння транспортним засобом (ст.289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх

волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна,

буксирування, завантажування на інший транспортний засіб,

примусового відсторонення зазначених осіб від керування,

примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке

заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману

чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

При цьому суд не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_7 , показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_7 він не наносив один удар потерпілому ОСОБА_12 , оскільки це спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи №364 від 24.03.2016р., а також частково показами потерпілого ОСОБА_12 .

Також суд критично відноситься до показів потерпілого ОСОБА_12 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 наніс йому неоднократні (10-15) сильні удари кулаком в ділянку голови, шиї, потерпілому ОСОБА_12 , та він втратив свідомість, оскільки вони не відповідають одержаним в ході проведеної повторної комплексної судово-медичної експертизи об`єктивним судово-медичним даним.

Крім того, суд не бере до уваги і показаннями свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 про нанесення потерпілому декількох ударів по голові оскільки це спростовується вищевказаним висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Надаючи оцінку доказам по справі відповідно до вимог ст. 89 КПК України суд вважає недопустимими доказами по справі наступні докази надані стороною обвинувачення, оскільки вони отримані поза межами строків досудового розслідування встановлених ст. 219 КПК України, а саме: висновок експерта №335 від 25.12.2013р., який крім того був спростований висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи, призначеної судом.

При призначені покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який характеризується позитивно за місцем роботи та мешкання, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд приймає те, що він раніше не судимий, має на своєму утриманні матір похилого віку - ОСОБА_10 , 1949 року народження, двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відсутні.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який працює та позитивно характеризується за місцем роботи та мешкання, а також за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме те, що він раніше не судимий, має на своєму утриманні матір похилого віку ОСОБА_10 , 1949 року народження, двох малолітніх дітей 2014 та 2017 року народження, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 69 КК України, та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.289 КК України.

Враховуючи викладене суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 , покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_7 не був раніше засуджений та прокурором не надані відомості про вчинення ним злочинів у період з 29.05.2012р. по теперішній час.

Суд вважає, не доцільним призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, яке передбачене як альтернативне санкцією ч. 3 ст. 289 КК України у вигляді конфіскації майна, при цьому також враховує вимоги ст. 77 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 на підставі ст.1166 ЦК України в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди, заподіяної злочином підлягає задоволенню частково в тому обсязі в якому він підтверджується документально, а саме на суму 1472 грн., 23 коп., на придбання ліків.

В частині вимог щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 517 200 грн., то в цій частині вони задоволенню не підлягають, оскільки у судовому засіданні доказів які б свідчили про відкрите викрадення обвинуваченим ОСОБА_7 з салону автомобіля грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США, які належали ОСОБА_12 не надано та таке обвинувачення Міклеру стороною обвинувачення не висувалося, а суд розглядав справу відповідно до вимог ст. 337 КПК України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Вимоги потерпілого ОСОБА_12 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди, заподіяної злочином, на підставі норм ст.1167 ЦК України підлягають задоволенню частково, так як ОСОБА_12 в результаті злочину, скоєного ОСОБА_7 зазнав фізичний біль, сильний душевний біль та душевні страждання.

При визначенні розміру моральної шкоди, який повинен бути стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_12 суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення ), а також тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля , необхідні для їх відновлення, а також матеріальне становище обвинуваченого. На підставі наведеного, суд вважає, що позов про стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_12 підлягає задоволенню частково, в сумі 130 000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_17 про відшкодування майнової та моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 326 КПК України суд вважає необхідним залишити без розгляду, так як цивільний позивач, його представник не з`явився, та до суду не надходило клопотання про розгляд цивільного позову без присутності цивільного позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації всього належного йому майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди 1472 (одну тисячу чотириста сімдесят дві) грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 130 000 (сто тридцять тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_17 про відшкодування майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий - суддя:

Судді

01.03.2018