Справа № 226/4232/12
Провадження №11-кп/772/531/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою (із доповненнями) засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2018 року, якою заяву засудженої ОСОБА_7 про перегляд вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2012 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення,
в с т а н о в и в :
Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.10.2012 року, ОСОБА_7 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадяни (6800 гривень) та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
За даним вироком ОСОБА_7 визнано винною за те, що вона 06.04.2012 року біля 02 год. 10 хв. в селі Нестерварці Тульчинського району Вінницької області на вул. Леонтовича керуючи автомобілем ЗАЗ-110247 д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не переконавшись у безпечності виконання маневру, якому не було перешкод технічного характеру, в порушенням вимог п.п.10.1, 11.3 ПДР України виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з мотоциклом ІЖ Планета-2» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , жителя с. Нестерварка Тульчинського районного Вінницької області. В результаті зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження черепну мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, компресійного перелому тіла 6 хребця в грудному відділі без порушення функцій спинного мозку, перелом та сідалищної кістки справа, розрив слизової оболонки сечевого міхура, забійні рани надбрівної дуги та правого стегна, які за висновок судово-медичної експертизи №143 від 19.06.2012 року є середнього ступеня тілесними ушкодженнями, що спричинили тривалий (більш як 21 день) розлад здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26.12.2012 року апеляцію прокурора та адвоката залишено без задоволення, а вирок Тульчинського районного суду від 22.10.2012 року стосовно ОСОБА_7 без змін (т.1 а.с.158-159).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 26.09.2013 року вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.10.2012 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26.12.2012 року щодо ОСОБА_7 залишено без зміни, а її касаційну скаргу без задоволення (т.1 а.с.191-192).
22.10.2013 року засуджена ОСОБА_7 звернулася до Тульчинського районного суду Вінницької області із заявою про перегляд вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.10.2012 року, яким її визнано виною за ч.1 ст.286 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що під час досудового слідства у справі була проведена автотехнічна експертиза за №194-а від 19.06.2012 року, яка не дала відповідь на 2,3 питання слідчого про те, чи мала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 технічну можливість попередити ДТП (а.с.69-71).

За клопотанням захисника Вінницьким відділенням Київського НДІСЕ 07.11.2013 року проведено автотехнічне дослідження за №2005/13-21, з висновків якого вбачається, що вона була позбавлена можливості виконати вимоги ПДР, та що при дослідженні неможливо надати оцінку відповідності її дій вимогам ПДР, через відсутність об`єктивної та кількісної інформації про можливість виявлення мною під час зміни руху зустрічного транспортного засобу (мотоцикла).

Про наведенні висновки автотехнічного дослідження №2005/13-21 від 07.11.2013 року судовим інстанціям, які приймали рішення у справі не було відомо.

На час постановлення вироку Тульчинським районним судом Вінницької області у справі не було відомо про те, що до матеріалів справи слідчим не було приєднано матеріали технічної експертизи лампочки, яку вилучено з мотоцикла ІЖ-Планета-2, яку проведено ВВ КНДІСЕ за постановою слідчого ОСОБА_9 . З огляду на що судом першої інстанції не дано оцінку доказу факту наявності чи відсутності освітлення на мотоциклі під керуванням ОСОБА_10 на час ДТП.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.02.2018 року заяву засудженої ОСОБА_7 про перегляд вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.10.2012 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі (із доповненнями) засуджена ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції. Повторно дослідити докази та обставини, встановлені під час перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, про які не було відомо і не могло бути відомо при ухваленні вироку судом першої інстанції, в сукупності з іншими доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, також просить дослідити аудіо запис протоколу судового засідання від 17.03.2014 року та висновок експертизи №194 від 19.06.2012 року (з якого вбачається що експерт не дав відповідь щодо того чи мали водії технічну можливість уникнути ДТП). Скасувати вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.10.2012 року та ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.02.2018 року. Ухвалити новий вирок яким виправдати її за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свої вимоги тим, що на час постановлення вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.10.2012 року та перегляду його судами вищих інстанцій не було відомо про те, що до матеріалів справи слідчим не приєднано матеріали автотехнічної експертизи лампочки, яку вилучено з мотоцикла ІЖ-Планета-2, яку проведено ВВ КНДІСЕ за постановою слідчого ОСОБА_9 , з огляду на що судами не досліджувався висновок вказаної експертизи.

Під час кримінального провадження у даній справі в установленому законом порядку була заміна судді, суд першої інстанції прийняв рішення про розгляд справи спочатку, та всупереч ст.349 КПК України не визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, в тому числі, суд 23.02.2018 року відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит в судовому засіданні експертів та свідків.

Засуджена ОСОБА_7 про час, місце судового розгляду була належним чином повідомлена, повідомила про можливий розгляд провадження у її відсутність (підтверджується телефонограмою).

Заслухавши прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Питання щодо здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами регулюється главою 34 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Частина друга даної статті передбачає, що нововиявленими обставинами визначаються:
-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
-зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
-визначення Конституційним Судом України неконституційного закону, іншого правового акту чи їх окремого провадження, застосованого судом;
-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Проте, важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, що є запорукою верховенства права, який вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне братися під сумнів. Жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розгляду.
Слід зазначити, що повноваження апеляційної та касаційної інстанції судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Зокрема зазначене вище положення знайшло своє підтвердження в Справі «Устименко проти України» (Заява № 32053/13) Європейського суду з прав людини.
У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами викладаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Відповідно до положень ст.467 КПК України, якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.
Доводи засудженої ОСОБА_7 на дослідження висновку автотехнічної експертизи № 194а від 19.06.2012 є безпідставними, оскільки він досліджувався судом першої інстанції під час ухвалення вироку, Апеляційним судом Вінницької області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних у кримінальних справ під час розгляду апеляційної та касаційної скарги, і надано оцінку про що відомо засудженій.
Обставина на яку вказує засуджена, а саме, висновок автотехнічної експерти №1100 від 03.07.2012 року, який не був долучений до матеріалів справи слідчим не може бути нововиявленою обставиною, оскільки даний висновок був предметом дослідження в суді першої інстанції інстанції під час ухвалення вироку від 22.10.2012 року, а також досліджувався судом під час розгляду апеляційної скарги, останньої, та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ під час розгляду касаційної скарги, оскільки засуджена посилалася на вказаний факт у своїх скаргах.
Обставини, на які вказує засуджена ОСОБА_7 як нововиявлені, не являються нововиявленими, оскільки остання фактично оскаржує вирок, яким її засуджено, посилаючись при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Твердження ОСОБА_7 зводяться до повторної оцінки доказів, яку Тульчинський районний суд Вінницької області при ухваленні вироку від 22.10.2012 року щодо останньої вже надав, і даний вирок був предметом перегляду як апеляційної так і касаційної інстанцій.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що вказані апелянтом обставини не можна вважати нововиявленими, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави її ухвалення, а тому підстав для її скасування не має.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 459, 532 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2018 року якою залишено без задоволення заяву засудженої ОСОБА_7 про перегляд вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2012 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: (підпис)
Згідно з оригіналом