Справа № 474/669/17
Провадження № 1-кс/474/190/17
УХВАЛА
про розгляд скарги на постанову про закриття кримінального провадження
08.12.17 року смт. Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

представника скаржника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 29.11.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 19.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
встановив:
05.12.2017р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 29.11.2017р. про закриття кримінального провадження № 0000266 за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 вказує на те, що слідчий помилково та безпідставно прийшов до висновку про відсутність даних про можливе отримання будь-яких тілесних ушкоджень від нанесення ударів рукою, при цьому не беручи до уваги акт судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали свої вимоги з підстав зазначених у скарзі в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий заперечили проти задоволення вимог скарги, вказуючи на те, що постанова від 29.11.2017р. про закриття кримінального провадження відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Заслухав пояснення скаржника його представника, прокурора та слідчого, розглянув матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000266 приходжу до наступного висновку.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до постанови слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 29.11.2017р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000266 від 19.07.2017р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрите у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Підпунктом а п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи органів Національної поліції.
Досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.
У відповідності до ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000266 вбачається, що в останніх відсутній жодний процесуальний документ, яким керівник органу досудового розслідування визначив слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 здійснювати досудове розслідування вказаного кримінального провадження, а відтак, з урахуванням вищезазначених приписів КПК України, вказаний слідчий не мав права виносити оскаржувану постанову та взагалі приймати участь в досудовому розслідуванні, що, як наслідок, є безумовною підставою для скасування зазначеної постанови.
Крім того, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду скарги слід зазначити наступне.

З комплексного аналізу КПК України вбачається певний алгоритм проведення досудового розслідування, порядок та послідовність вчинення слідчих розшукових дій.

Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
У відповідності до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Так, зокрема оскаржувана постанова мотивована наступними твердженнями:

- відповідно до свідчень потерпілого, від отриманих ударів він впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, проте згідно висновку експерта відсутні дані про можливе отримання при падінні будь-яких тілесних ушкоджень;

- відповідно до свідчень потерпілого, від отриманих ударів він впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, проте згідно висновку експерта дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів та відсутні дані про можливе отримання будь-яких тілесних ушкоджень від нанесення ударів рукою;

- в ході проведення досудового розслідування за даним фактом були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які факту спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не бачили;

- під час досудового слідства встановити інших свідків спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . ОСОБА_9 не довелось можливим;

- враховуючи висновок проведеної судово-медичної експертизи № 410 від 19.07.2017р. вказані тілесні ушкодження не можуть бути сприйнятими слідством як наслідки протиправних дій відносно ОСОБА_3 з боку ОСОБА_9 .

На підставі вищевикладеного слідчий зробив висновок, що причетність ОСОБА_9 до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не встановлено та вказане кримінальне провадження підлягає закриттю.

Водночас, з таким висновком слідчого погодитися не можливо з огляду на наступне.

Суб`єкт злочину - це один із елементів будь-якого складу злочину. Складовими поняття суб`єкт злочину вважаються: фізична осудна особа, її вік, а в деяких випадках ще й спеціальні ознаки суб`єкта, які можуть стосуватися різних властивостей особи (громадянство, посадове становище). Поняття суб`єкт злочину важливе для кваліфікації злочинів та вирішення питання про кримінальну відповідальність особи.

Суб`єктивна сторона злочину - це внутрішня сторона злочину, бо вона включає ті психічні процеси, що характеризують свідомість і волю особи в момент вчинення злочину.

Об`єкт злочину - це суспільні відносини, які охороняються законом про кримінальну відповідальність. Об`єктом злочину завжди виступає те благо, якому злочином завдається реальна шкода чи створюється загроза заподіяння такої шкоди. Об`єкт злочину це суспільні відносини, взяті під охорону нормами кримінального права, на які посягнув порушник.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його шкідливі наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Причинний зв`язок у кримінальному праві - це зв`язок між суспільними явищами, при якому одне явище (суспільно небезпечне діяння) закономірно, з внутрішньою необхідністю утворює інше явище - злочинні наслідки.

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Кримінальна відповідальність за вчинення таких кримінальних правопорушень передбачена розділом ІІ Особливої частини КК України (ст.ст. 115-145), який має назву Злочини проти життя та здоров`я особи.

Злочини проти життя та здоров`я особи - це суспільно небезпечні та протиправні діяння, що посягають на життя й здоров`я особи, руйнують і спотворюють ці найцінніші блага, а також наражають на небезпеку заподіяння їм шкоди.

Частиною 1 ст. 125 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, склад якого визначено в диспозиції вказаної норми як умисне легке тілесне ушкодження.

Тобто, з сукупного аналізу норм чинного законодавства слідує, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, включає в себе: суб`єкт - фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці з якого може наставати кримінальна відповідальність; суб`єктивна сторона - прямий не прямий умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень; об`єкт - здоров`я особи; об`єктивна сторона - суспільно небезпечні та протиправні діяння, що посягають на здоров`я особи.

Однак, слідчим в оскаржуваній постанові жодним чином не вмотивоване своє рішення про закриття кримінального провадження з урахуванням необхідності встановлення всіх елементів складу кримінального правопорушення, в тому числі: умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень, наявність протиправних дій, причинний зв`язок між протиправними діями та наслідками таких дій.

Окремо, слід зазначити щодо посилання слідчого на висновок судово-медичної експертизи № 410 від 19.07.2017р., з огляду на те, що остання була призначена постановою старшого слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 , яка крім посилань на факт звернення потерпілого із заявою про вчинення кримінального правопорушення взагалі не містить викладу обставин кримінального правопорушення, які б давали можливість експерту всебічно, об`єктивно та повно дати відповідь на поставленні перед ним питання.

При чому, у вищевказаній постанові, на вирішення експерта поставлені питання, формулювання яких не дає можливості спростувати чи підтвердити твердження потерпілого про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, спосіб їх нанесення, механізм їх утворення тощо.

Водночас, з дослідницької частини висновку експерта прослідковується узгодженість між виявленими у потерпілого тілесними ушкодженнями та обставинами вчинення щодо нього кримінального правопорушення, про які останній зазначав при своїх допитах.

З огляду на вищевикладене вважаю, що слідчим під час оцінки висновку експерта в сукупності з іншими доказами зібраними по кримінальному провадженню порушено принципи задекларовані в ч. 2 ст. 9 та ст. 94 КПК України щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також принципи задекларовані в ч. 4 ст. 38 КПК України щодо обов`язку застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Таким чином, досліджуючи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, (безпосередньо матеріали кримінального провадження), приходжу до висновку, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням приписів КПК України, без встановлення необхідних елементів складу кримінального правопорушення, без всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів кримінального провадження, а під час досудового розслідування не здійснено всіх слідчих дій для з`ясування розбіжностей встановлених у показаннях потерпілого, свідків та висновку судово-медичної експертизи.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 29.11.2017р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 19.07.2017р. за ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 29.11.2017р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 19.07.2017р. за ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження направити для проведення досудового слідства та прийняття обґрунтованого рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1