АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/763/17 Номер провадження 11-кп/786/335/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Терни Котелевського району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз:

22 серпня 2017 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, засуджений на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 11 червня 2017 року близько 14 год., перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , таємно, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заснув, викрав у нього золотий перстень вартістю 10034 грн. 06 коп.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

За змістом апеляційної скарги прокурор просить скасувати вирок в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту. Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року вважає за необхідне виконувати самостійно.

При цьому апелянт зазначає, що суд не врахував конкретні обставини справи, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив умисний злочин з корисливих мотивів.

Звертає увагу, що обвинувачений не відшкодував заподіяну потерпілому майнову шкоду, не працює, характеризується посередньо, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Вказує про наявність обставини, яка обтяжує покарання - рецидиву злочинів.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який просив його суворо не карати, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги прокурора є непереконливими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Місцевий суд, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, яка обтяжує покарання - рецидиву злочинів, призначив обвинуваченому найбільш суворий вид покарання, передбачений санкцією інкримінованого злочину.

Таке покарання відповідає вимогам ст.65, ст.50 КК України та є справедливим.

Твердження в апеляційній скарзі про м`якість призначеного покарання є суперечливим та необґрунтованим, оскільки прокурор прохає визначити його у виді арешту, тобто застосувати більш м`який вид покарання.

Згідно з приписами ст.75 КК України, зокрема, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так суд, оцінюючи як тяжкість вчиненого злочину, так і конкретні обставини кримінального провадження; особу винного, який визнав вину, щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем проживання та має незадовільний стан здоров`я; його ставлення до вчиненого та розуміння наслідків; враховуючи, що остаточне покарання призначене судом на підставі ч.4 ст.70 КК України, обґрунтовано дійшов висновку, що усі наведені обставини в своїй сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства та утворюють підставу для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таким чином, при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України суд першої інстанції застосував принцип індивідуалізації призначення покарання та навів переконливі підстави такого рішення.
Судове рішення належним чином вмотивоване і відповідає вимогам ст.374 КПК України. Порушень закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4