Справа № 405/2178/17
УХВАЛА
06 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвокатів: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

представник Кропивницького

ВП ГУ НП України в

Кіровоградській області ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_7

неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0013799 від 05.11.2016 року за обвинуваченням неповнолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 15 лютого 2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою терміном на шістдесят днів до 15 квітня 2018 року.

Під час судового розгляду постало питання щодо доцільності тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки термін перебування під вартою обвинуваченого спливає 15.04.2018 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначила про доцільність продовження тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки існують ризики кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України. Так прокурором зазначено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні цілого ряду корисливих злочинів, до затримання не працював, не навчався, батьки обвинуваченого впливу на нього не мають. Вказані обставини на думку прокурора є ризиками кримінального провадження, а саме, ризиком повторного вчинення злочину та ризиком переховуватися від суду. За таких підстав, прокурор вважає за доцільне продовжити строк тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою строком на 60 днів.

Адвокат заперечила проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши те, що неповнолітній обвинувачений на даний час визнав повністю вину, а отже не буде впливати на потерпілих і свідків. Крім цього, адвокатом зазначено, що з урахуванням того, що ОСОБА_8 тривалий час перебуває під вартою, до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката, думку неповнолітнього обвинуваченого, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно до ст.37 Конвенції про права дитини, арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання щодо продовження неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 р. у справі «Свершов проти України») та враховано вік обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, стан здоров`я, майновий стан та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується та існування ризиків кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, судом взято до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду корисливих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого злочину. Наведене свідчить про схильність неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення злочинів та може бути ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_8 до затримання не працював та не навчався, не займався суспільно-корисною працею, не мав постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних сталих соціальних зв`язків, та є ризиком переховуватися від суду.

За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України.
З метою виконання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 04 червня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 04 червня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1