Справа № 513/383/18
Провадження № 1-кс/513/119/18
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

27 квітня 2018 року слідчий суддя Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000164 від 27.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2018 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить винести ухвалу про арешт тимчасово вилученого в ході огляду місця події транспортного засобу автомобіля марки «КАМАЗ» модель 55102 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , в кузові якого знаходиться речовина зовні схожа на корисні копалини у вигляді жорстви, загальна вага (корисних копалин і автомобіля) складає 22240 кілограм; зразки корисних копалин приблизною вагою 0,3 кг, поміщена до чорного полімерного пакету.

Клопотання обґрунтовано тим, що 26.04.2018 до чергової частини Саратського ВП БДВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт працівників СРПП Саратського ВП БДВП в Одеській області про те, що невстановлені особи в 18.00 годині 26.04.2018 з кар`єру, що розташований поза межами смт. Сарата Одеської області здійснюють незаконний видобуток корисних копалин.

Зазначене повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області за ЖЄО №864 від 26.04.2018 року.

Під час виїзду СОГ встановлено, що невстановлені особи в 18.00 годині 26.04.2018 з кар`єру, що розташований поза межами смт. Сарата Одеської області здійснюють незаконний видобуток корисних копалин.

За даним фактом 27 квітня 2018 було розпочато досудове розслідування кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

26 квітня 2018 року зазначений транспортний засіб було тимчасово вилучено та постановою від 27 квітня 2018 року визнано речовим доказам у даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та міг зберегти на собі його сліди.

В судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що відсутні підстави для накладення арешту.

Заслухавши прокурора, заперечення власника майна, розглянувши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, суд приходить до таких висновків.

Згідно ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Частинами 1, 2, 3 статті 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 2 ст.171 КПК України визначає, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте, клопотання слідчого не містить підстави і мету арешту майна відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Частиною 3 ст. 172 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з чим, клопотання слідчого належить повернути прокурору.

Керуючись ст. ст. 170-172, 369-372, 309 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого слідчого відділення Саратського відділення поліції Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000164 від 27.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1