Справа № 184/968/17
Номер провадження 1-кп/184/14/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000394 від 12 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, дітей на утримані не має, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.05.2017 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 190 ч. 1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 80 годин,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
20 березня 2017 року після 16 години 15 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №44 по вул. Севастопольська в м. Покров Дніпропетровської області, маючи в користуванні мобільний телефон ОСОБА_6 і знаючи пін-код доступу до банківського рахунку останнього, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 за допомогою мобільного телефону та пін-коду. З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 20.03.2017 року о 16 годині 28 хвилин підійшов до банкомату ПАТ КБ "ПриватБанк", котрий розташований в будинку № 15 по вул. Київська в м. Покров Дніпропетровської області. В цей же день та час, ОСОБА_3 з метою викрадення грошових коштів з універсальної банківської картки ПАТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 , вибрав у вказаному банкомату операцію без карти. Після чого, ОСОБА_3 , використовуючи здобутий злочинним шляхом мобільний телефон марки «Nokia 130 Dual SIM», з наявними в ньому сім картами мобільного оператора «МТС» та «Київстар», який належить потерпілому ОСОБА_8 і котрий фінансово був прикріплений до банківського рахунку останнього, ввів в банкомату номер мобільного телефону. В цей же день та час на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 , який фактично перебував у ОСОБА_3 , надійшов виклик про підтвердження операції з банківським рахунком, без картки. Після чого, ОСОБА_3 , знаходячись біля банкомату ПАТ КБ "ПриватБанк", котрий розташований в будинку АДРЕСА_2 та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з універсальної банківської картки № НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ввів пін-код банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 , тим самим отримав доступ до банківського рахунку з грошима, належними ОСОБА_8 та з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно викрав грошові кошти, шляхом зняття їх з банківського рахунку потерпілого, в сумі 4000 грн., при цьому підтвердив зняття комісії грошових коштів у сумі 160 грн. за користування кредитними коштами та 2 грн. за проведення операції без картки. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 4162 грн. 00 коп.. Після вчинення злочину ОСОБА_3 з викраденими грошовими коштами зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому роз`яснені.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового розгляду погодилися з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним допит свідків, дослідження усіх документів зібраних на стадії досудового розслідування, а обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, необхідних для вирішення питань згідно ст. 368 КПК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав покази про те, що 20.03.2017 року він знаходився в гостях у своєї знайомої. Через деякий час прийшов потерпілий. Вони втрьох розпивали спиртні напої. Після цього вони всі пішли до магазину. Коли потерпілий вводив пін-код своєї зарплатної картки, він підглянув його і запам`ятав цифри. Коли повернулися додому до знайомої, він попросив у потерпілого його телефон, щоб зняти гроші з картки. Через банкомат він зняв гроші у розмірі 4000 грн., які потратив на власні потреби. В скоєному розкаявся та просить суд його строго не карати.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинена повторно.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, яка пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, на час вчинення злочину раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, готовність к відшкодуванню завданого матеріального збитку, думку потерпілого, який покладається на розсуд суду, а тому вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, призначається покарання за правилами, передбаченими в ч. 1-3 ст. 70 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_3 22.05.2017 року вироком Орджонікідзевського міського суду було засуджено за ст.190 ч.1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.
Враховуючи викладене, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, вважає за необхідне застосувати ч. 4 ст. 70 КК України.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання у вигляді обмеження волі, суд враховує пом`якшуючі вину обставини: вину визнав повністю, в скоєному розкаявся і вважає можливим звільнити його від відбування покарання, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у заподіянні матеріальної шкоди потерпілому повністю доведена в судовому засіданні. А тому цивільний позов потерпілого відповідає ст. 128 КПК України, ст. 187 ЦПК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 4160 грн. 00 коп..
Судових витрат та речових доказів по справі немає. Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід залишити попередній у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначено вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у виді 80 годин громадських робіт, які згідно п.п. 4 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідають 10 дням обмеження волі,призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він на протязі дворічного випробувального терміну не здійснить іншого злочину і буде виконувати покладені на нього зобов`язання.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 4160 грн. 00 коп..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1