Справа № 175/3433/17-к
Провадження № 1-кп/175/202/17
Ухвала

Іменем України

03 січня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000796 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Краснопілля Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

встановив:

При оголошенні перерви у зв`язку з відсутністю захисника ОСОБА_10 і потерпілої ОСОБА_11 , які перебувають у відпустці за межами України відповідно до 10 і 16 січня 2018 року, головуючим поставлено на вирішення сторін судового провадження питання щодо запобіжного заходу, обраного ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 12 січня 2018 року.

Прокурор заявив усне клопотання про продовження строку тримання усіх обвинувачених під вартою на 60 днів, посилаючись на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Захисники просили відмовити прокурору в задоволенні клопотання і застосувати до їх підзахисних більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, вказуючи, що прокурор лише послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, але не надав доказів їх існування, тоді як ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 мають постійне місце проживання, а ОСОБА_15 і ОСОБА_17 також малолітніх дітей, які потребують батьківської турботи, мають набір працювати та відшкодовувати потерпілій заподіяні збитки.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.

Вислухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою…, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом установлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Ці ризики були враховані судом під час підготовчого засідання та судового розгляду кримінального провадження і дію вказаного запобіжного заходу останній раз продовжено 14 листопада 2017 року до 12 січня 2018 року.

Наразі, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу цього строку, суд вважає реальною наявність існування зазначених ризиків, які до теперішнього часу не відпали і не зменшилися, що є достатнім для продовження строку тримання усіх обвинувачених під вартою ще на 60 днів, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, й зокрема з правовою позицією, викладеною у п.35 Рішення «Летельє проти Франції», оскільки у даному випадку, з урахуванням особи ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , обставин висунутого їм обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з проникненням у житло, суворості покарання, що загрожує кожному з них у разі доведеності вини за його вчинення, - суспільний інтерес виправдовує відступ від принципу поваги до їх особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Сукупність вищезазначеного дає суду підстави для висновку, що інші (альтернативні) види запобіжних заходів, й зокрема домашній арешт, на застосуванні якого наполягали захисники, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_21 .

У зв`язку з наведеним клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.331, 369 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, - продовжити на час судового розгляду кримінального провадження на 60 днів, тобто до 03 березня 2018 року.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим і прокурору, направити начальнику Дніпровської УВП № 4 УДПС України у Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1