справа № 563/1269/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2018 року м. Корець
Корецький районний суд Рівненської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, а саме:
26.12.2005 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до трьох років позбавлення волі;
17.01.2008 року на підставі постанови Полтавського районного суду від 09.01.2008 року умовно-достроково звільненого, не відбутий термін покарання одинадцять місяців дев`ять днів;
26.05.2010 року Корецьким районним судом за ст.395 КК України до шести місяців арешту, ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання - 3 (три) роки позбавлення волі;
07.05.2010 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі;
24.10.2010 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання три роки три місяці позбавлення волі;
12.12.2012 року на підставі постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 04.12.2012 року умовно-достроково звільненого, не відбутий термін покарання дев`ять місяців три дні;
30.06.2015 року Корецький районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ст.395, на підставі ч.1 ст.70, ст. 72 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки один місяць позбавлення волі;
15.08.2017 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області умовно-достроково звільнено від відбуття покарання у виді позбавлення волі на 10 (десять) місяців 14 (чотирнадцять) днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
22 жовтня 2017 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 . Перебуваючи на території господарства та пересвідчившись у відсутності господаря, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднаним із проникненням у житло, будучи раніше судимим за злочини проти власності та переконавшись, що за його діями ніх то не спостергіає, проник через вікно до домоволодіння, звідки, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, взяв з книжної полиці грошові кошти на суму 300 (триста) гривень. В подальшому ОСОБА_4 покинув вказане домоволодіння ОСОБА_6 із грошовими коштами та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальний збиток у сумі 300 (триста) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю. Додатково зазначив, що дійсно 22 жовтня 2017 року проник до господарства ОСОБА_6 та викрав з будинку 300 грн., які лежали на книжній полиці в одній із кімнат. Просив суд його суворо не карати, оскільки усвідомив свою вину.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд провадження розглядати без нього, претензій до обвинуваченого не має, збитки йому відшкодовано повністю. Міру покарання обвинуваченому просить обрати не пов`язану із позбавленням волі.
У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, і кваліфікацію його дій правильною ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.
При обранні виду і міри покарання суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодноразово був судимий, негативно характеризується за місцем проживання, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, оскільки він раніше судимий, на шлях виправлення не став, і вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення за вироком Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2015 року за за ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ст.395 КК України, за яким його на підставі ч.1 ст.70, ст. 72 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки один місяць позбавлення волі, 15.08.2017 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області умовно-достроково звільнено від відбуття покарання у виді позбавлення волі на 10 (десять) місяців 14 (чотирнадцять) днів. А тому, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.4 ст.81 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, остаточно призначивши покарання за сукупністю вироків.
При призначенні покарання необхідно врахувати положення ч. 4 ст. 71 КК України, а також роз`яснення, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами), згідно яких при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить ураховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджується до покарання у вигляді позбавлення волі, яке він має відбувати в умовах ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Речові докази по кримінальному провадженню: грошові кошти в розмірі 80 грн. номінальними купюрами 1х50 грн., 1х20 грн., 2х5 грн. залишити у власності ОСОБА_6 .
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати на залучення експертів відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2015 року та остаточну міру покарання призначити у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Речові докази: грошові кошти в розмірі 80 грн. номінальними купюрами 1х50 грн., 1х20 грн., 2х5 грн. залишити у власності ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1