пр. № 1-кп/759/193/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002865 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не маючого місця реєстрації, проживаючого: АДРЕСА_1 , судимого:

-22.02.1990 року Залізничним районним судом м.Києва за ч.2 ст.141 КК України (1960р.) до 2 років позбавлення волі;

25.02.1993р. Дніпровським районним судом м.Києва за ч.3 ст.142, ч.3 ст.140, 17, ч.3 ст.140, ст.42 КК України (1960р.) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 03.09.2004 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.03.2009 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 07.05.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187; ч.2 ст.190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

інші учасники: потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представник потерпілого - ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в період часу з 22.00 годин 05.11.2012 року по 01.00 годин 06.11.2012 року, знаходячись біля кафе «Оазис», що на території торгового ринку «Елерон», по вул. Симиренка, 5 в м. Києві, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , розпивали спирті напої. В той час ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розповіла ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_5 про те, що за місцем мешкання ОСОБА_8 , в квартирі АДРЕСА_2 , знаходяться грошові кошти в сумі 20000 гривень та запропонувала вчинити напад на ОСОБА_8 , з метою заволодіти даними грошовими коштами. Після того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_5 усвідомлюючи дійсні протиправні наміри ОСОБА_11 , на її пропозицію погодились, тим самим вступили в попередню злочинну змову.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , розробили спільний план вчинення незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 , суть якого полягала в тому, що ОСОБА_11 , будучи особою, яка перебуває в довірі ОСОБА_8 подзвонить в домофон та вхідні двері квартири АДРЕСА_2 і коли останній відкриє двері, то ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , із застосуванням фізичного насильства проникнуть до вищевказаної квартири, і зв`язавши ОСОБА_8 , заволодіють майном останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , 06.11.2012 року, приблизно о 03.40 годин разом із ОСОБА_12 , діючи згідно розробленого плану подзвонили в домофон квартири АДРЕСА_2 де проживав ОСОБА_8 , і користуючись довірою останнього повідомили, що вони принесли монітор «Самсунг», який викрали у нього напередодні. Тим часом ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_5 , стояли осторонь та спостерігали за навколишньою обстановкою.

В цей час нічого не підозрюючи, ОСОБА_8 , який в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , почувши дзвінок в домофон будинку та поспілкувавшись з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , сприйняв поведінку останніх як реальність та відкрив вхідні двері домофона. Тим часом ОСОБА_5 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , діючи згідно розробленого плану вчинення злочину піднялись на дев`ятий поверх вказаного будинку, де розташована квартира АДРЕСА_3 в якій проживає ОСОБА_8 .

Продовжуючи далі свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння майном ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , діючи узгоджено з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , знову подзвонили у вхідні двері квартири, в якій проживав ОСОБА_8 , а коли останній відкрив двері, то ОСОБА_17 , діючи узгоджено з вищевказаними особами, застосовуючи фізичне насильство, використовуючи невстановлений слідством предмет, який має сльозогінні властивості, приснув ним в обличчя ОСОБА_8 , тим самим подолав опір останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 діючи згідно заздалегідь розробленому плану, разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , проникли в квартиру АДРЕСА_2 , при цьому, стали наносити численні удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_8 з метою подолання опору останнього. Продовжуючи далі свої злочинні дії, направлені на подолання опору власника даної квартири ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_5 , зв`язали йому руки та ноги. Тоді ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 застосовуючи до ОСОБА_8 фізичне насильство небезпечне для життя чи здоров`я, умисно стали наносити останньому удари руками та ногами по різних частинах тіла, заподіявши йому сильний фізичній біль, а в цілому легкі тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Потім ОСОБА_13 , діючи узгоджено з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , увімкнув праску та став нею наносити ушкодження ОСОБА_8 , прикладаючи нею до тіла останнього, чим заподіяли потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Тим часом ОСОБА_12 та ОСОБА_11 діючи узгоджено з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь і особистого збагачення, обшукали приміщення квартири АДРЕСА_2 та заволоділи: супутниковим тюнером «АВ ІРВОХ 9000HD» ціною 5000 грн.; системним блоком до комп`ютера, ціною 2000 грн; чоловічою курткою, ціною 600 грн.; чоловічою дублянкою, ціною 800 грн; мобільним телефоном «Самсунг GT-EI 080W», ціною 700 грн; звуковою колонкою, ціною 80 грн; DVD-плеєром «Wokster», ціною 800 грн; пилососом «Філіпс», ціною 700 грн., а всього майном на загальну суму 10680 грн.

Заволодівши майном ОСОБА_8 , ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , застосовуючи фізичне насильство, з метою подолання опору ОСОБА_8 , зв`язали йому руки та ноги і з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись майном на свій розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло та із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, із застосуванням такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (розбій).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України не визнав та суду показав, що восени 2012р. до нього додому прийшли ОСОБА_12 ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , які сиділи на кухні, а він лежав на дивані, оскільки захворів та в нього була висока температура. ОСОБА_19 запропонував вийти на вулицю подихати повітрям, а ще сказав, що їм потрібно було з кимось поговорити з приводу повернення речей, однак про їх дійсні наміри йому нічого відомо не було. Вони всі разом підійшли до будинку по АДРЕСА_4 , зайшли до під`їзду, піднялися на поверх, він залишився на сходах біля ліфту, а всі інші пішли, при цьому як вони заходили до кватири потерпілого він не бачив. Почувши шум, він пішов до квартири, двері якої були відчинені, а зайшовши до коридору квартири, він побачив на кухні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , в яких запитав чи все добре та де ОСОБА_19 , на що вони відповіли, що все нормально, а ОСОБА_19 в кімнаті розмовляє. Двері до кімнати були зачинені. Після цього, він відразу пішов додому, оскільки погано себе почував, на ранок його було госпіталізовано до лікарні. Тілесні ушкодження потерпілому він не наносив, речей потерпілого не брав, про обставини вчинення злочину йому нічого не відомо.

Прокурор обгрунтовує пред`явлене обвинувачення наступними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що восени 2012 року, точну дату не пам`ятає, він перебував за місцем свого проживання: АДРЕСА_5 . Напередодні його знайомі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 викрали в нього монітор та супутниковий тюнер, а наступного дня він пішов до бабусі ОСОБА_11 та сказав щоб йому повернули техніку або ж він звернеться до міліції. В нічний час через домофон до його квартири зателефонувала ОСОБА_11 , яка повідомила, що принесла техніку. Коли він відчинив двері, йому відразу бризнули балончиком в обличчя, потім повалили на підлогу, били, він намагався вибігти, проте йому одягли на голову светр та затягнули в кімнату. В кімнаті його зв`язали, ОСОБА_13 та ОСОБА_19 катувати гарячою праскою. В кімнаті знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , а всі інші в цей час перебували на кухні. Напад на нього здійснили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 . Під час цих подій ОСОБА_5 він не пам`ятає, чи вчиняв він насильницькі дії відносно нього та викрадав речі сказати не може, в квартирі його не бачив і впізнати не може. Вважає, що оскільки обвинувачення пред`явлене і ОСОБА_5 , то це означає його причетність до злочину.

Допитаний в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, свідок ОСОБА_19 показав, що з ОСОБА_5 він знайомий. На даний час він відбуває покарання за вчинення в листопаді 2012 року розбійного нападу на ОСОБА_8 по АДРЕСА_6 , який здійснив разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_5 під час даного розбійного нападу він не бачив. Речі, які саме не пам`ятає, з квартири ОСОБА_8 виносив ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, свідок ОСОБА_13 показав, що з ОСОБА_5 він знайомий, відносини дружні. На даний час він відбуває покарання за вчинення в листопаді 2012 року розбійного нападу на ОСОБА_8 , який здійснив разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 . Того дня він разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 , в квартирі останнього розпивали спиртні напої. Коли вийшли на вулицю, то дівчата повідомили йому, що їх образив ОСОБА_8 та він запропонував їм поговорити з ним. ОСОБА_5 та ОСОБА_19 нічого не знали про його наміри. В двері квартири подзвонила хтось з дівчат та коли потерпілий відкрив двері, він відразу почав бити його, а ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 стояли неподалік ліфту та не бачили цього. Коли він вже затягнув потерпілого до кімнати, то всі зайшли за ним. Він бачив як ОСОБА_5 заходив до квартири, але через кілька хвилин вийшов. ОСОБА_5 ніяких дій відносно потерпілого не вчиняв, речі з квартири не виносив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона знає. 05.11.2012 року вона разом з ОСОБА_11 , з якою напередодні у ОСОБА_8 викрали монітор, зустріли ОСОБА_13 . ОСОБА_11 попросила ОСОБА_13 поговорити з ОСОБА_8 , щоб він не писав заяву до міліції. ОСОБА_13 погодився та запропонував спочатку зайти до квартири ОСОБА_5 , де знаходився ОСОБА_19 . Після того, як ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_19 вжили спиртні напої, ОСОБА_13 сказав йти до ОСОБА_8 , щоб поговорити. Вона, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 пішли до будинку за місцем проживання потерпілого, вона та ОСОБА_11 подзвонили в домофон, піднялися на 9 поверх, номер квартири не пам`ятає. Коли ОСОБА_8 почав відкривати двері, вона та ОСОБА_11 стояли попереду, а хлопці позаду, ОСОБА_19 бризнув в потерпілого газовим балончиком. Після цього, її та ОСОБА_11 заштовхнули в квартиру, потерпілого почав бити ОСОБА_13 , чи били його ОСОБА_19 та ОСОБА_5 вона сказати не може. Вона та ОСОБА_11 пішли на кухню, де і були весь час і чули лише крики. Коли вона та ОСОБА_11 вийшли з кухні, ОСОБА_5 в квартирі не було. Вона не бачила, щоб ОСОБА_5 забирав якісь речі в квартирі, не може вказати, які саме дії він вчиняв і як він вийшов з квартири. Вона вийшла з квартири разом з ОСОБА_11 , їм відкрив двері ОСОБА_13 .

Допитана в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, свідок ОСОБА_11 показала, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона знає. В період з 05.11.2012 року на 06.11.2012 року, вона попросила у хлопців, у кого саме та чи чув це ОСОБА_5 не пам`ятає, поговорити з ОСОБА_8 з приводу того, щоб останній не писав на неї заяву в поліцію щодо інциденту, який відбувся між ними 04.11.2012 року. На поверх до квартири потерпілого піднімалася вона, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 . Чи заходив ОСОБА_5 до квартири не знає, оскільки зайшла перша та пішла на кухню, де і перебувала весь час. Чи наносив ОСОБА_5 тілесні ушкодження ОСОБА_8 та чи виносив він речі також не бачила та не знає, а коли вона виходила з квартири потерпілого, в ній знаходився лише ОСОБА_13 .

Також судом безпосередньо досліджено наступні письмові докази:

-протокол огляду місця події від 06.11.2012р., яким оглянуто квартиру АДРЕСА_2 та встановлено місце вчинення кримінального правопорушення ( том 1 а.с.107-123);

-протокол огляду місця події від 06.11.2012р., яким оглянуто ділянку місцевості біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_4 , де виявлено та вилучено телевізор «Самунг», мікрохвильова піч «LG», клавіатура для комп`ютера «Майкрософт», клавіатура «Свен», три светри, куртка, сумка з різними речами ( том 1 а.с.124-131), протокол огляду предметів та речей від 12.11.2012р., яким вищезазначені речі оглянуто слідчим ( том 1 а.с.182-184) та визнані речовими доказами ( том 1 а.с.185-186).;

-протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 06.11.2012р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_19 , як одного з осіб, який вчинив відносно нього напад ( том 1 а.с.132-134);

-протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 08.11.2012р., відповідно до якого свідок ОСОБА_20 вказала на ОСОБА_11 як на особу, яка проживає у своєї бабусі по АДРЕСА_7 ( том 1 а.с.135-137);

-протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 08.11.2012р., відповідно до якого свідок ОСОБА_20 вказала на ОСОБА_12 , як на особу, яку вона зустрічала у свого знайомого ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 ( том 1 а.с.138-140);

-протокол огляду та вилучення від 06.11.2012р., яким у ОСОБА_19 вилучено футболку та джинси з плямами бурого кольору ( том 1 а.с.148);

- висновок судово-медичної експертизи №7/Е від 14.01.2013 року, згідно якого у ОСОБА_8 на момент звернення за медичною допомогою 06.11.2012р. виявлені тілесні ушкодження у вигляді: -закритої травми грудної клітки - перелому 10, 11 ребер справа по лопатковій лінії зі зміщенням уламків, ушкодження парієтальної плеври у заднє- нижньому вигляді, з явищами правостороннього пневмотораксу, підшкірної емфіземи справа, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я); -опіку 2-3Б ступеня правої половини грудної клітки у розмірі 3,5% поверхні тіла, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); -множинні садна обличчя, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я) ( том 1 а.с.141-147);

-протокол відтворення обстановки і обставин події від 07.11.2012р. за участі ОСОБА_19 , згідно якого останній повідомив про обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 ( том 1 а.с.148-158);

-протокол відтворення обстановки і обставин події від 09.11.2012р. за участі ОСОБА_12 , згідно якого остання повідомила про обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 (том 1 а.с.159-166);

-протокол відтворення обстановки і обставин події від 09.11.2012р. за участі ОСОБА_11 , згідно якого остання повідомила про обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 (том 1 а.с.167-174);

-протокол проведення слідчого експерименту від 28.11.2012р. за участі ОСОБА_13 , відповідно до якого він розповів та показав про обставини вчиненням ним злочину відносно потерпілого ( том 1 а.с.175-181).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, саме на прокурора та слідчого, відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Святошинського районного суду м.Києва від 19.12.2013р., який набрав законної сили, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та встановлено обставини вчинення 06.11.2012р. розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 , як вчиненого за аналогічних обставин встановлених вироком суду, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 .

Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази та безпосередньо оцінивши їх, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підтверджують вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, виходячи з наступного.

Так, фактичні обставини, встановлені вироком Святошинського районного суду м.Києва від 19.12.2013р. самі по собі не можуть бути належним способом доказування умислу та участі ОСОБА_5 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 , а преюдиція в справах, в яких один із обвинувачених був визнаний винуватим, стосовно іншого обвинуваченого не застосовується.

Крім того, згідно показань потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні, останній не вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка безпосередньо приймала участь у вчиненні відносно нього розбійного нападу. Допитані у якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 також ці обставини не підтвердили, при цьому вказали, що ОСОБА_5 не був обізнаний з їх намірами, хоча до квартири потерпілого заходив, однак відразу залишив її та не приймав участь у їх спільних діях. Такі показання допитаних в суді свідків узгоджуються і з показаннями потерпілого ОСОБА_21 , а також самого обвинуваченого. Досліджені в судовому засіданні письмові докази, надані стороною обвинувачення, в тому числі і протоколи відтворення обстановки та обставин події за участі ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , слідчий експеримент за участі ОСОБА_13 , на думку колегії суддів, з урахуванням показань даних свідків безпосередньо в судовому засіданні, не підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 , жодна слідча дія за його участі не проводилась, а матеріали кримінального провадження не містять жодного прямого доказу вини ОСОБА_5 .

Отже, в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів тих обставин, що ОСОБА_22 був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_23 , погодився прийняти участь, їх дії були узгоджені та спрямовані на досягнення спільної мети заволодіння майном потерпілого, а також що ОСОБА_5 приймав участь в цих діях. Таким чином, стороною обвинувачення не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_23 за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Згідно ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Такими чином, ретельно досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення в частині пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ч.3 ст.187 КК України, викликають сумніви, тому суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак, виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, колегія суддів, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатніх та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_5 злочину, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з проникненням у житло та із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, із застосуванням такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (розбій), відтак ОСОБА_5 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та виправдати.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 11.08.2013 року, приблизно о 02.00 год., знаходячись в приміщенні кафе «Оазіс», що розташоване по вул. Симиренка, 5 в м. Києві та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час спілкування з ОСОБА_9 звернув увагу на його мобільний телефон «Самсунг», вартістю 600 грн., яким вирішив заволодіти. Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, під приводом здійснення телефонної розмови на вулиці, прослідував з приміщення вказаного кафе, розташованого по вул. Симиренка, 5 в м. Києві, та з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_24 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті визнав та суду показав, що перебуваючи в кафе «Оазис» він попросив у раніше не знайомого йому ОСОБА_9 мобільний телефон, щоб зателефонувати. Коли ОСОБА_9 надав йому свій телефон, він передав його іншій особі, який його не повернув. Визнає, що саме він заволодів телефоном, внаслідок чого потерпілому на його вимогу він не був повернутий.

Крім власне показань самого обвинуваченого, його вина підтверджується також і безпосередньо дослідженими в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, де потерпілий ОСОБА_9 повідомив про обставини вчинення злочину, а також протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_5 , як на особу, причетну до заволодіння телефоном.

Таким чином, колегія судів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.190 КК України вірна, оскільки він повторно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання ОСОБА_5 в межах доведеного обвинувачення, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до злочинів середньої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, має непогашену судимість, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, хворіє на тяжке захворювання, соціальні зв`язки ( не одружений, не працює, місця реєстрації не має). Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів визнає його щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання, передбаченою ст.67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо долі речових доказів вирішено згідно вироку Святошинського районного суду м.Києва від 19.12.2013р., у зв`язку з чим колегією суддів в межах даного провадження не розглядається.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-377 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.187 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 02.01.2017р.

Строк попереднього ув`язнення у період з 02.01.2017р. до 20.06.2017р. (включно) зарахувати у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017р. по 27.12.2017р. зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в ДУ «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання по відбуттю строку покарання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3