1-23/2006
1-в/465/264/17
У Х В А Л А
Іменем України
26.12.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
представника КЗ ЛОКПЛ (лікар-психіатр) ОСОБА_5
хворого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду заяву Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру хворому
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянин України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене п.1 ч.2 ст.115 КК України
, суд,-
в с т а н о в и в:
Заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючий лікар ОСОБА_5 звернулися в суд із заявою про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку .
В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 15.01.2016р. до даного часу знаходиться на примусовому лікуванні ОСОБА_6 , згідно Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015 року про зміну примусового заходу медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом на примусове лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання. 15.02.2006 року хворий під впливом хворобливих переживань скоїв суспільно небезпечне діяння, був затриманий працівниками міліції. 22.03.2006 року проводилась стаціонарна СПЕ, за висновком якої; «страждає на хронічне психічне захворювання: шизофренія, параноїдна форма, стан загострення, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними». Після проведення лікування вдалося досягнути стану ремісії. Враховуючи, що ОСОБА_6 в даний час антисоціальних та суспільно небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану та досягненням стану ремісії застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі наведеного просять заяву задоволити.
У судовому засіданні представник заявника КЗ ЛОКПЛ лікар психіатр ОСОБА_5 , підтримала заяву на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 .
Захисник в судовому засіданні подану заяву підтримала, та просила її задоволити.
ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що хоче додому, просить задоволити заяву.
Прокурор заперечила щодо задоволення вказаної заяви, оскільки ОСОБА_6 раніше госпіталізувався до психіатричного закладу, однак після виписки підтримуюче лікування не приймав. Крім того, в ОСОБА_6 відсутня критика до власного стану, не в повній мірі розуміє потребу в лікуванні. Просить відмовити у задоволенні такої.
Дослідивши матеріали заяви, заслухавши думку прокурора яка заперечила проти задоволення заяви, та представника КЗ «ЛОКПЛ» (лікаря-психіатра), захисника, які підтримали згадану заяву, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14.06.2006 року за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.115 ч.2 п.1 КК України до ОСОБА_6 застосовано примусовий захід медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Ухвалами Франківського районного суду м.Львова від 08.07.2016р. та 13.01.2017р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , 1982 р.н. продовжено та виконуються на базі закладу до даного часу.
Відповідно до вимог п.1, 2 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або продовження застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про зміну застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Судом встановлено, що Ухвалами Франківського районного суду м.Львова від 08.07.2016р. та 13.01.2017р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , 1982 р.н. продовжено.
Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру № 49 від 17.11.2017 року вбачається, що на момент огляду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії (значного послаблення хворобливого процесу). Враховуючи, що ОСОБА_6 в даний час антисоціальних та суспільно небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану та досягненням стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу), впорядкування настрою, висловлювань та поведінки пацієнта, залученням його до реабілітаційних заходів, налагодження стосунків з братами та чоловіком сестри, досягненням позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано продовження лікування у психіатричній лікарні на загальних підставах.
Однак, на переконання суду такий висновок лікарської комісії є передчасним, оскільки зі встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_6 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих, враховуючи те, що стан ремісії є тимчасовим станом і не є синонімом видужання особи. Оскільки на даний час ОСОБА_6 продовжує страждати хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно вольовій сфері, а тому суд приходить до висновку про безпідставність заяви представника медичного закладу, відтак у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 512-514 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
у задоволенні заяви комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1