АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/809/18 Справа № 208/4224/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001372 та № 0001358 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-15.06.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за правилами складання покарань, передбаченими ст. 72 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.06.2017 року у виді 80 годин громадських робіт, що згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 10 дням позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, призначеного даним вироком суду, строк попереднього ув`язнення з 21.07.2017 року по 21.12.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів на загальну суму 297 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Повторно, 20.06.2017 року приблизно о 16:20 год., перебуваючи біля буд. № 33 по вул. Звенигородській в м. Кам`янському, ОСОБА_7 побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов попереду. В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливої мети, викрадення у ОСОБА_10 мобільного телефону, який міг знаходитись при ньому та мати майнову цінність.
Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи із корисливої мети, 20.06.2017 року приблизно о 16.20 год., перебуваючи біля буд. № 33 по вул. Звенигородській в Кам`янському, ОСОБА_7 підійшов ззаду до ОСОБА_10 та для того, шоб переконатись, що у останнього є мобільний телефон, спитав котра година. У відповідь на це ОСОБА_10 дістав з правої кишені своїх шортів мобільний телефон «Doogee НОМТОМ НТ16 1+8GB» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тримаючи телефон у правій руці, ОСОБА_10 почав дивитись на ньому час. В цей момент, скориставшись тим, що ОСОБА_10 тримає телефон у руці, ОСОБА_7 рукою вихопив з руки ОСОБА_10 мобільний телефон «Doogee НОМТОМ НТ16 1+8GB» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3604-17 від 03.08.2017 року становить 1458 гривень 20 копійок.
Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_7 , тримаючи зазначений мобільний телефон в руці, побіг у напрямку буд. № 12 по вул. С. Слісаренка в м. Кам`янському, та з поля зору ОСОБА_10 зник, тобто залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином ОСОБА_7 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Зазначеними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 завдано майнової шкоди у сумі 1458 гривень 20 копійок.
Крім того, повторно, 21.06.2017 року, приблизно о 21:45 год., ОСОБА_7 , знаходячись біля під`їзду №2 буд. №37 по вул. Звенигородській в м. Кам`янському, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який сидів на лавочці біля зазначеного під`їзду та в руці тримав мобільний телефон «Asus Zenfone X014D» ІМЕI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В цей момент у ОСОБА_7 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на викрадення у малолітнього ОСОБА_12 зазначеного мобільного телефону.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, 21.06.2017 року, приблизно о 21:45 год., перебуваючи біля під`їзду №2 буд. №37 по вул. Звенигородській в м. Кам`янському, ОСОБА_7 підійшов до малолітнього ОСОБА_12 та попросив у нього надати йому мобільний телефон під приводом необхідності здійснення дзвінка. Малолітній ОСОБА_12 , не бажаючи надавати ОСОБА_7 зазначений мобільний телефон, відповів останньому відмовою та поклав мобільний телефон «Asus Zenfone X014D» на лавочку поряд із собою.
Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, зрозумівши, що малолітній ОСОБА_12 добровільно не надасть йому зазначений мобільний телефон, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи із корисливого мотиву, ОСОБА_7 своєю рукою схопив з лавочки мобільний телефон «Asus Zenfone X014D», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 , та побіг у напрямку вулиці Каштанів в місті Кам`янському, з поля зору малолітнього ОСОБА_12 зник. Таким чином ОСОБА_7 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Потерпілому ОСОБА_13 кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоду на загальну суму 1799 гривень.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор, яка брала яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71,72 КК України, до призначеного ОСОБА_7 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.06.2017 року у виді 80 годин громадських робіт, що згідно пп. «г» п.1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 10 дням позбавлення волі, та остаточно призначити основне покарання у виді 5 років 10 днів позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання без належної уваги залишено тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами проти власності, велику суспільну небезпеку злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, а саме лише через 5 днів після його засудження 15.06.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення аналогічного злочину, 21 та 22 червня 2017 року ним вчинено тяжкі корисливі злочини, що свідчить про виняткову стійкість злочинних намірів обвинуваченого, який з метою заволодіння майном, що перебувало у малолітніх потерпілих, використовуючи вікову перевагу над потерпілим, будучи впевненим, що потерпілі не зможуть вчинити належного опору злочинним посяганням з боку дорослої особи, діючи зухвало, відкрито заволодів майном малолітніх. Рішення щодо призначення обвинуваченому такого м`якого покарання за вчинення ним тяжких кримінальних правопорушень, суд нівелює таку мету покарання як попередження вчинення злочинів іншими особами.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині даних про особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оцінивши доводи прокурора, наведені в апеляції про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що останні є обґрунтованими та заслуговують на увагу. За вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підставі апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час визначення покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Так, суд першої інстанції, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України, як видно з мотивувальної частини вироку, послався на те, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв досудовому розслідуванню, добровільно відшкодував шкоду. Ці обставини суд визнав такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку з чим застосував положення ст. 69 КК України при призначенні розміру покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував те, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди, а також обставини що обтяжують покарання вчинення злочину щодо малолітнього.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, обставину, що обтяжує його відповідальність, а саме вчинення злочину щодо малолітнього, особу обвинуваченого, посередню характеристику за місцем проживання та навчання, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів з його боку є покарання, пов`язане з позбавленням волі.
В той же час колегія суддів вважає сдушними доводи прокурора, що лише через 5 днів обвинувачений після його засудження 15.06.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення аналогічного злочину, 21 та 22 червня 2017 року вчинив тяжкі корисливі злочини, що свідчить про виняткову стійкість злочинних намірів обвинуваченого, який з метою заволодіння майном, що перебувало у малолітніх потерпілих, використовуючи вікову перевагу над потерпілими, будучи впевненим, що потерпілі не зможуть вчинити належного опору злочинним посяганням з боку дорослої особи, діючи зухвало, відкрито заволодів майном малолітніх. а тому суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від нйнижчої межі, встновленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині признченого покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити у цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.06.2017 року у виді 80 годин громадських робіт, що згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 10 дням позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді 4 років 10 днів позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Копії вироку після проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3