Справа №560/1056/17
Провадження №1-кп/560/124/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000424 від 21 червня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 27 січня 2017 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
В С ТА Н О В И В:
27 січня 2017 року ОСОБА_4 був засуджений Дубровицьким районним судом Рівненської області за злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт, які повинен був відбувати у Залузькій сільській раді Дубровицького району Рівненської області. Будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим, що у разі ухилення від відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, умисно, без поважних причин не з`являвся до Залузької сільської ради 31 березня, в період з 03 квітня по 07 квітня, з 10 квітня по 14 квітня, з 18 квітня по 20 квітня, з 01 червня по 02 червня, з 06 червня по 09 червня, з 12 червня по 16 червня та з 19 по 21 червня 2017 року і не відпрацював 92 години громадських робіт, призначених йому вироком суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України визнав повністю та пояснив, що призначені судом громадські роботи він не зміг відбувати, оскільки впав з мотоцикла та отримав ушкодження плеча та ноги. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ходила до сільського голови та повідомила йому, що ОСОБА_4 не може відбувати громадські роботи. Однак, органу пробації підтверджуючих довідок про отримані тілесні ушкодження та про неможливість відбувати громадські роботи не надавав. Також додав, що через отримані ушкодження, не міг відбувати громадські роботи тільки три дні. При обранні міри покарання, покладається на розсуд суду.

Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України, що виразилась в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до такого виду покарання, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями наступних свідків:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений - це її син. Після призначення покарання у вигляді громадських робіт він впав з мотоцикла. Про вказану подію вона повідомила сільського голову. Проте, відбувати далі громадські роботи, він не став, оскільки боявся йти до сільської ради.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працює на посаді фахівця з питань пробації Дубровицького районного сектору з питань пробації. Засуджений ОСОБА_4 перебував на обліку в Дубровицькому районному секторі з питань пробації з 09 березня 2017 року. 30 березня 2017 року йому були роз`яснені умови та порядок відбування покарання, а також його обов`язки, передбачені вимогами ч.1 ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України та наслідки ухилення від відбування покарання, згідно ч.2 ст.389 Кримінального Кодексу України. Для відбування покарання ОСОБА_4 був направлений у Залузьку сільську раду з 31.03.2017 року, де йому була надана робота по благоустрою та впорядкуванню території Залузької сільської ради. Проте, засуджений на громадські роботи з 31.03.2017 року по 11.04.2017 року не з`явився без поважних причин. 21.04.2017 року до нього застосовано письмове попередження про наслідки порушення порядку та умов відбування покарання. Також ОСОБА_4 був попереджений про те, що в разі продовження ухилення від відбування покарання він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Однак, на попередження він не реагував і для відбування покарання не з`являвся з 19.06.2017 року по 21.06.2017 року без поважних причин та не повідомив сільську раду, що відбувати покарання відмовляється. У зв`язку з цим, орган пробації був змушений направити матеріали відповідно до ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України за ч.2 ст.389 КК України про неможливість відбувати громадські роботи ОСОБА_4 , оскільки в орган пробації він не з`являвся.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є сільським головою Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області. Після направлення ОСОБА_4 на відбування громадських робіт до сільської ради, він спочатку відбував громадські роботи, потім припинив відбувати. Перед тим, як направляти листи в орган пробації ОСОБА_7 їздив та попереджував ОСОБА_4 , що за невиконання громадських робіт він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Показання свідків, допитаних в судовому засіданні не викликають жодних сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

З вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 січня 2017 року встановлено, що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт (а.с.10).

З довідки про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, від 30.03.2017 року, вбачається що ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком відбування покарання у виді громадських робіт та його попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України (а.п. 11).

Згідно направлення від 30.03.2017 року, для відбування призначеного покарання ОСОБА_4 направлений в Залузьку сільську раду Дубровицького району Рівненської області. Приступити до роботи ОСОБА_4 повинен 31.03.2017 року (а.п.14).

Розпорядженням Залузького сільського голови Залузької сільської ради від 31.03.2017 року, ОСОБА_4 прийнято на безоплатну роботу для відбування призначеного судом покарання у виді 240 годин громадських робіт з 31 березня 2017 року (а.п. 17).

Згідно табелю виходу на роботу засудженої особи, для відбування покарання призначеного вироком Дубровицького районного суду у виді громадських робіт за березень 2017 року, ОСОБА_4 31 березня 2017 року не прибув для відбування громадських робіт (а.с.19).

Згідно довідки Залузької сільської ради №177 від 31 березня 2017 року про кількість відпрацьованого часу засудженим ОСОБА_4 , у березні 2017 року ОСОБА_4 не вібув 4 години громадських робіт (а.п.20).

Згідно табелю виходу на роботу засудженої особи, для відбування покарання призначеного вироком Дубровицького районного суду у виді громадських робіт за квітень 2017 року, ОСОБА_4 03, 04, 05, 06, 07, 10, 11, 12, 13, 14, 18, 19 та 20 квітня 2017 року не прибув для відбування громадських робіт (а.с.29).

Згідно довідки Залузької сільської ради про кількість відпрацьованого часу засудженим ОСОБА_4 , у квітні 2017 року ОСОБА_4 не відбув 52 години громадських робіт (а.с.30);

12 квітня 2017 року ОСОБА_4 був попереджений, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України (а.с.28).

Згідно табелю виходу на роботу засудженої особи, для відбування покарання призначеного вироком Дубровицького районного суду у виді громадських робіт за червень 2017 року, ОСОБА_4 19, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 29 та 30 червня 2017 року не прибув для відбування громадських робіт (а.п.75).
Згідно довідки Залузької сільської ради про кількість відпрацьованого часу засудженим ОСОБА_4 , у червні 2017 року ОСОБА_4 не відбув 36 години громадських робіт (а.п.76).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, суд кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання(з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 КК України вчинене ОСОБА_4 , відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він раніше судимий, на Д обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання, що передбачена ст. 66 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачених ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 27 січня 2017 року ОСОБА_4 вироком Дубровицького районного суду Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України був засуджений до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт (а.п.10).

Тобто обвинувачений ОСОБА_4 раніше вчинив умисний корисливий злочин, за який йому було призначено покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України. Проте, він умисно ухилився від відбування вказаного покарання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому мети покарання, передбаченої ст.50 КК України щодо виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів не було досягнуто. Суд розцінює вказану обставину як ігнорування закону обвинуваченим та свідоме небажання виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням суду.

Тому при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховуючи ступінь тяжкості даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості, обставину, яка пом`якшує покарання, негативну характеристику та відсутність обставин, які обтяжують покарання вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції ч.2 статті 389 КК України у вигляді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» , за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Тому, відповідно до вимог ст.71 КК України ОСОБА_4 , слід частково приєднати не відбуту частину покарання, призначену вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 січня 2017 року за ч.1 ст.185 КК України у виді 92 годин громадських робіт, що згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України, відповідає 11 (одинадцяти) дням арешту, визначивши остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця і 11 днів арешту.

Процесуальних витрат на залучення експертів немає.

Речові докази відсутні.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджується до покарання у вигляді арешту, яке він має відбувати в умовах ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 січня 2017 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 11 (одинадцяти) днів арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя:підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1