У Х В А Л А Справа № 200/20692/17
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/12538/17
30 листопада 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника скаржника ОСОБА_3 ,
за участю слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, -
В С Т А Н О В И В:
27 листопада 2017 року до суду надійшла скарга ОСОБА_5 в якій він прохає зобов`язати слідчого ОСОБА_4 повернути автомобіль Шевроле Крузе, з реєстраційним номером НОМЕР_1 та прохає зобов`язати слідчого надати копію протоколу огляду від 23 листопада 2017 року автомобіля Шевроле Крузе, з реєстраційним номером НОМЕР_1 .
Необхідність повернення тимчасово вилученого майна скаржник обґрунтовує наступними обставинами. 23 листопада 2017 року слідчий ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0003819, вилучив у ОСОБА_5 автомобіль марки Шевроле Крузе, з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Слідчий або прокурор клопотання про арешт тимчасово вилученого майна до суду не заявляв. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України Однак станом на теперішній час автомобіль Шевроле Крузе, з реєстраційним номером НОМЕР_1 власнику не повернено, арешт слідчим не накладено. Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У зв`язку з цим прохає вжити заходів щодо повернення тимчасово вилученого майна власнику.
В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, прохав її задовольнити. Додатково пояснив, що 23 листопада 2017 року сталося ДТП за участю автомобіля Шевроле Крузе, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .
Слідчий у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що автомобіль було визнано речовим доказом та було направлено до суду клопотання про арешт даного автомобіля, клопотання було задоволено.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник скаржника та слідчий не заперечували проти розгляду справи за відсутності прокурора. З підстав, передбачених нормами ч. 3 ст. 306 КПК України, скаргу розглянуто за відсутності прокурора.
Відповідно до вимог ст.ст. 167, 168, 169 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Згідно із вимогами п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання припинити дію.
Розглянувши клопотання, вислухавши представника скаржника, заслухавши слідчого, дослідивши надані додатки, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи із наступного.
Так, у судовому засіданні встановлено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт автомобіль Шевроле Крузе, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном, а оскільки, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль Шевроле Крузе, з реєстраційним номером НОМЕР_1 його не можна вважати тимчасово вилученим майном та підстав для його повернення немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 163, 167, 174, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1