АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 622/96/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/749/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне легке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

її представника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 622/96/15-к за обвинуваченням ОСОБА_9 у злочині, передбаченому ч.2 ст.125 КК України
за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000651 від 08.11.2014 року, закрито. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишено без розгляду.
З цією ухвалою не погодилася потерпіла ОСОБА_7 , яка подала апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу судді Дергачівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року, застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання терміном з 22-00 години до 07-00 години та зобов`язати її здати до органу поліції закордоні паспорти; вийти за межі апеляційної скарги та дослідити в судовому засіданні матеріали кримінального провадження та звукозаписи судових засідань. Зазначає, що ухвала суду не містить будь яких висновків, з дотриманням вимог ст.94 КПК України стосовно доводів потерпілої, щодо її незгоди з кваліфікацією дій обвинуваченої за ч.2 ст.125 КК України. Крім того, спотворено прізвище потерпілої.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченої, потерпілої та її представника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як встановив суд першої інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що вона 08 листопада 2014 року о 08 год. 00 хв. знаходилася в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_7 . Під час спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виникла сварка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якої ОСОБА_9 маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, нанесла дерев`яною товкучкою один удар в область голови (над лівим ухом), після чого, утримуючи лівою рукою ОСОБА_7 за волосся, ударила один раз вказаною товкучкою по носу (переносиці), після чого нанесла ще два удари в область лівої щоки і в область ока зліва. ОСОБА_7 звільнилась та побігла в іншу кімнату, а ОСОБА_9 догнала останню, знову схватила ОСОБА_7 за волосся і зразу ж ударила ще три рази дерев`яною товкучкою, нанісши два удари в область голови зліва і один удар по лівому вуху. ОСОБА_7 закрила рукою голову, а в цей момент ОСОБА_9 ударила останню вищевказаною товкучкою по лівій руці. В результаті протиправних дій ОСОБА_9 , згідно висновку судового-медичного експерта №58-зл від 08.11.2014 року, ОСОБА_7 були спричиненні наступні тілесні ушкодження: рвано-забитна рана спинки носа з синцем; рвано-забитна рана вушної раковини зліва; забитна рана слизової оболонки верхньої губи; синець в області лівого зап`ястя; забій лівого ока у вигляді синця та забитної рани на нижньому віку, суконьюнктивального крововиливу з частковим гемофтальмом, травматичною ерозією рогівки лівого ока. Вказані тілесні ушкодження утворились при обставинах, на які посилається потерпіла, та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Потерпіла ОСОБА_7 заперечувала, прокурор - не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст.284 цього Кодексу. Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Згідно ч.2 ст.12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ч.3 ст.285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України кваліфіковано як невеликої тяжкості, з дня вчинення якого минуло понад три роки, та обвинувачена не заперечує проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Потерпілою ОСОБА_7 був поданий цивільний позов про стягнення завданої злочином майнової та моральної шкоди. Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України. Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті тільки у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України. При цьому, нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.
Пленум Верховного Суду України у п.7 своє постанови №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснив судам, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів вважає, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повністю дотримався вимог процесуального та матеріального права. Заперечення потерпілої на вирішення питання щодо застосування строку давності не впливає. Те, що в обвинувальному акті прізвище потерпілої зазначено « ОСОБА_10 », а не « ОСОБА_11 », також не впливає на правильність рішення. Судом першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні було встановлено особу потерпіло, що вона сама підтвердила апеляційному судові. В оскаржуваній ухвалі прізвище потерпілої зазначено правильно.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.125КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали .
Головуючий суддя суддя
_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4