пр. № 1-кп/336/630/2017
ЄУН № 336/6986/17
ВИРОК
Іменем України
26 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, освіта неповна середня, раніше судимого:

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2007 року за ст. 309 ч. 2, ст. 317 ч. 2, з застосуванням ст. 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнився 20.05.2009 року умовно-достроково на 8 місяців);

вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.03.2010 року за ст. 309 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі (звільнився 23.03.2011 року умовно-достроково на 3 місяці 14 днів);

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2012 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання строком на 3 роки (ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2015 року строк випробування скасовано, засуджений направлений для відбування покарання);

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2016 року за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 70, 71, 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (звільнився 07.11.2016 року у зв`язку з відбуттям покарання);

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20 листопаду 2017 року приблизно о 17.30 годині ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, незаконно проник через незачинені ворота прохідної частини на територію ПАТ «Запоріжнерудпром», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Миколи Краснова, 12а, де підійшов до автомобілю КРАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що розміщався на огородженій парканом території підприємства, та зняв акумуляторну батарею АТМ Battery 385 min 12V вартістю 3775 гривень, та, намагаючись викрасти вказану батарею, попрямував до виходу з території підприємства, однак, не зміг вчинити усіх дій для закінчення злочину та закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений охоронцем підприємства та, зрозумівши це, кинув акумуляторну батарею та намагався втекти, однак, був затриманий охоронцями підприємства.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину у скоєнні злочину за обставин, вказаних в зміненому обвинувальному акті, визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював. Про обставини інкримінованого злочину пояснив, що через незадовільний матеріальний стан вирішив скоїти крадіжку чужого майна, для чого пройшов на територію підприємства, що була огороджена парканом, через ворота та на території побачив автомобіль КРАЗ, з якого зняв акумуляторну батарею, з якою попрямував до виходу. Пройшовши приблизно 20-30 метрів, зрозумів, що його дії помічені охоронцем та, намагаючись втекти, кинув батарею на землю та побіг до виходу, але був затриманий охоронцями підприємства.

Представник потерпілого в судовому засіданні повідомив суду, що працює начальником охорони ПАТ «Запоріжнерудпром». Підприємство має велику територію, частина якої, а саме де розміщаються транспортні засоби, огороджена парканом, який обладнаний воротами. Зокрема, на огородженій території під навісом знаходився автомобіль КРАЗ. Того дня, оскільки робочий день закінчився, але працівники ще не встигли покинути територію підприємства, ворота не були зачинені. Один з охоронців побачив чоловіка, який тягнув акумуляторну батарею з автомобілю, та був затриманий працівниками охорони. Майно повернуто підприємству, претензій матеріального характеру не заявлено.

Інші докази, за згодою учасників кримінального провадження після роз`яснення положень ст. 349 КПК України та наслідків, передбачених частиною 3 цієї статті, суд, впевнившись у розумінні учасниками провадження відповідних наслідків та у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати.

Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, його докладні пояснення про обставини скоєння замаху на крадіжку, які узгоджуються з показами представника потерпілого, дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як незакінчений замах на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у сховище, за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнаються визнання вини у скоєнні злочину.

Суд не погоджується з доводами захисника про наявність таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_5 , який до цього неодноразово скоював злочини проти власності, було затримано на місці скоєння злочину при свідках, а будь-яких дій, які б свідчили про його щире каяття, обвинувачений не вчиняв.

При вивченні відомостей про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 є раніше судимим неодноразово, в тому числі і за злочини проти власності, не працює, не одружений, не перебуває на обліку в психіатричному диспансері, натомість перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів, психостимуляторів, канабіноїдів та алкоголю, синдром залежності».

Також суд при призначенні покарання керується положеннями ст. 68 ч. 3 КК України, яка вказує, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи, що фактично злочин не був закінчений, а матеріальної шкоди потерпілому не завдано, враховуючи позицію прокурора, який вважав можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням максимально можливого терміну випробування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 68, 75, 76, ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України, та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням терміном на три роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 протягом строку випробування обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1