490/6939/17 19.10.2017
н/п 1-кп/490/832/2017
Справа № 490/6939/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження №0000256 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , 1980 року народження, грудня місця, 12 числа, уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3
встановив:

16.09.2016 ОСОБА_3 уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , від 16.09.2016 №143 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця - зенітника зенітного ракетного взводу десантно-штурмового батальйону зазначеної військової частини.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 01.11.2016 №101-РС ОСОБА_3 призначений на посаду командира 2-го відділення зенітно-ракетного взводу 1 десантно-штурмового батальйону зазначеної військової частини.

03 квітня 2017 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
09 серпня 2017 року ОСОБА_3 з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та заявив про себе, але в подальшому до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 повертатись відмовився до виконання службових обов`язків не приступив.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за згодою сторін дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому, роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений суду показав, що в квітні 2017 року не з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , з метою ухилитися від військової служби назавжди, повертатися до військової служби не бажає, добровільно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та заявив про себе, у вчиненому правопорушенні щиро кається, просив про призначення покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у дезертирстві, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 408 КК України.

При призначенні покарання суд в порядку ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби позитивно, раніше не судимий, у лікаря - психіатра та нарколога на обліку не перебуває, э учасником бойових дій, має сімю, на утриманні має двоє малолітніх дітей, відповідно до наданої сектором з питань пробації досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в найнижчий межі санкції ч. 3 ст. 408 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку суду після його проголошення негайно вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1