АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1591/16-к Номер провадження 11-кп/786/117/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 289; т.з.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000603 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, що приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,), українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 289 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженки м. Гадяч Полтавської області, проживаючої в АДРЕСА_3 , українки, громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, маючої на утриманні малолітню дитину, раніше судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України виправдано,-

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:
До Апеляційного суду Полтавської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, що приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання:

-за ч 3.ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

згідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

ОСОБА_6 визнано винною та призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 289 КК України ОСОБА_6 виправдано;

запобіжний захід відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою;

строк відбування покарання відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обраховувати з моменту затримання - 18.09.2016 р.;

зараховано ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, в який включається строк з 18.09.2016 р. по день постановлення вироку 18.05.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

За вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

03 липня 2016 року близько 05 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна, прибули до господарства ОСОБА_12 , що розташоване за адресою АДРЕСА_4 , перебуваючи на території якого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих спонукань, таємно, протиправно, повторно, демонтувавши віконну раму, проникли до середини приміщення будинку, звідки з дерев`яних шаф, що знаходяться у кімнатах, викрали належні ОСОБА_12 : 3 дублянки вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 300 від 18.07.2016 року 770 грн. за одну дублянку; 1 дублянку вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 300 від 18.07.2016 року 630 грн.; куртку вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 300 від 18.07.2016 року 560 грн.; шляпу вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 300 від 18.07.2016 року24 грн.; простирадло вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 300 від 18.07.2016 року 12 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим зникли. Своїми умисними протиправними діями, що виразилися у незаконному заволодінні чужим майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 3536 грн.

Крім того, 17 вересня 2016 року близько 22 години, діючи повторно, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , яка також діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів та метою, таємно проникли шляхом вільного доступу до садиби ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_5 .

На території садиби, користуючись відсутністю власника, таємно, шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей до будинку, проникли до нього, звідки взяли електроконвектор марки «Термія» вартістю 605 грн. 70 коп., телевізор марки «BRAVIS» вартістю 3142 грн. 62 коп., телевізійний тюнер марки «EURO SKY» вартістю 470 грн. 94 коп., шуруповерт марки «Ритм» вартістю 750 грн., будівельний рівень вартістю 52 грн. 92 коп та монети у сумі 40 грн.. а всього майна на суму 5062 грн. 18 коп. та розпорядились ним, як своїм власним, винісши його за межі садиби. Викрадене з метою його подальшої реалізації третім особам сховали на огородженій парканом території колишнього підприємства «Сільгосптехніка» за кілька десятків метрів від місця вчинення крадіжки, за адресою: АДРЕСА_6 (у місці приєднання до цієї території вул. Панаса Мирного).

Цього ж вечора, 17 вересня 2016 року близько 22 години, під час вчинення крадіжки з будинку ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та метою, побачивши серед речей потерпілого його паспорт громадянина України, вирішив також незаконно заволодіти і ним. З цією метою поклав паспорт ОСОБА_13 до своєї кишені та у подальшому сховав у достеменно невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи на меті використати паспорт у власних корисливих інтересах.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується втому, що 18 вересня 2016 року , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів та метою, за попередньою змовою з ОСОБА_6 таємно проникли шляхом вільного доступу до садиби ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_5 .

На території садиби проникли шляхом зриву навісного замка до приміщення сараю, де виявив транспортний засіб: мопед марки «DEFIANT VIMPEL D50 QT-4-VII» червоного кольору вартістю 5463 грн. 60 коп., яким вирішив незаконно заволодіти. З цією метою вивів мопед за межі садиби та шляхом буксирування руками відтранспортував його до місця проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_7 . Отримавши в нього дозвіл на зберігання мопеда в гаражі останнього, відбуксирував мопед до відповідного гаража № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі по вул. Гагаріна в м. Гадяч (мікрорайон «Цегельний», за п`ятиповерховим будинком №88), тим самим розпорядившись ним як своїм власним.

За вказаним епізодом , який кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 виправдано за недоведеністю вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення місцевий суд вказав, що стороною обвинувачення не надано доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення даного злочину.

У принесеній апеляції обвинувачена ОСОБА_6 просить переглянути вирок стосовно неї , зазначаючи про незгоду з кваліфікацією її дій за ч. 3 ст. 185 КК України. Наголошує на невинуватості у вчиненні крадіжки по епізоду від 03 липня 2016 року , вказує , що спільно з ОСОБА_15 знайшли сумку з речами в даному дворі. Переглянувши сумку зрозуміли , що речі нові та добровільно їх повернули. По другому епізоду від 18.09.16 вину також не визнає та просить її виправдати , зазнача є, що до вказаного будинку її привів ОСОБА_15 , видавши його за будинок знайомого. Також , в принесеній апеляції вказує на застосування до неї недозволених методів дізнання.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в апеляції , поданій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 просить вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року в частині обвинувачення його підзахисної за ч. 3 ст. 185 КК України змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та пом`якшити призначене покарання.

Апеляцію обґрунтовує тим , що судом не взято до уваги ряд пом`якшуючих покарання обставин часткове усунення винною заподіяної шкоди , наявність на утриманні малолітньої дитини.

Також , до апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про застосування до неї Закону України « Про амністію в 2016 році» оскільки вона більше половини призначеного строку покарання відбула , має малолітнього сина , за місцем проживання характеризується позитивно.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляції просить переглянути його справу.

По епізоду викрадення паспорта гр. ОСОБА_16 , що кваліфіковано за ст. 357 КК України зазначає , що не мав умислу його викрадати.

По епізоду викрадення транспортного засобу ОСОБА_16 мопеду, який кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України просить перекваліфікувати на ч. 3 ст. 185КК України , оскільки викрадав його по частинам. До того ж , сам потерпілий вказував , що він був несправний.

По епізоду викрадення майна у ОСОБА_17 , який кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України просить перекваліфікувати на ч. 2 ст. 185 КК України , вилучивши при цьому кваліфікуючу ознаку проникнення та групою осіб , оскільки в будинок він не заходив , речі знайшов на подвір`ї , ОСОБА_6 разом з ним цей злочин не вчиняла.

По епізоду викрадення майна ОСОБА_16 - який кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України просить вилучити кваліфікуючу ознаку групою осіб , оскільки ОСОБА_6 не знала , що він ці речі викрадав.

Крім того , просить вилучити обтяжуючу покарання обставину стан сп`яніння , бо під час вчинення кримінальних правопорушень в стані сп`яніння не перебував , а пив опісля.

Просить призначити йому мінімальний строк покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор у принесеній апеляції просить оскаржений вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду , викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження , істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону , що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та , як наслідок , до невідповідності призначеного обвинуваченим покарання тяжкості вчиненого ними кримінальних правопорушень та особам обвинувачених , які є несправедливими через м`якість і ухвалити новий вирок , яким визнати:

ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання за:

-ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 289 КК України 6 років позбавленні волі без конфіскації майна;

-ч. 3 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі та остаточно за правилами ч. 1 ст. 70 КК України визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавленні волі без конфіскації майна.

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити їй покарання за :

-ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 289 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна та остаточно за правилами ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавленні волі.

В обґрунтовування поданої апеляції прокурор зазначає , що висновок суду про те , що ОСОБА_6 не причетна до незаконного володіння транспортного засобу , не відповідає фактичним обставинам справи.

Так , допустимими та належними доказами встановлено , що під час фізичного незаконного заволодіння ОСОБА_8 мопеда ОСОБА_13 , ОСОБА_6 була разом з ним, що не заперечується самими обвинуваченими.

Також , прокурор спростовує позицію обвинувачених щодо того , що ОСОБА_6 не бачила як ОСОБА_8 виводив мопед з приміщення і що мопед був в розібраному стані. Вважає , що до даної позиції суд повинен віднестися критично , оскільки , по-перше, це фізично неможливо бо рама мопеда об`ємна , по-друге , події мали місце о 05 год. ранку, що свідчить про незаконний характер дій обвинувачених , по-третє ОСОБА_18 та ОСОБА_6 схильні до вчинення корисливих правопорушень та раніше неодноразово засуджені за вчинення таких злочинів.

Крім того , вчинення злочину у співучасті не передбачає обов`язкового виконання об`єктивної сторони саме фізично.

На переконання принесеної апеляції прокурор наголошує , що аналогічні протиправні корисливі умисні дії за попередньою змовою з проникненням до житла обвинувачені вчинили і за цією ж адресою напередодні , що суд вважає правильно доведеним.

У зв`язку з викладеним прокурор вважає , що покарання , яке призначене обвинуваченим ОСОБА_18 та ОСОБА_6 , не відповідає тяжкості вчиненого та особам через м`якість , оскільки вони вчинили дані злочині менш ніж за рік після засудження за вчинення умисних кримінальних правопорушень , за вчинення корисливих злочинів притягувалися й раніше однак на шлях виправлення не стали та продовжують протиправну поведінку, під час дачі показань в суді були нещирими, у вчиненому по суті не розкаялися, за місцем проживання характеризуються негативно.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченої ОСОБА_6 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій просить дану апеляцію відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача , обвинувачених та в їхніх інтересах захисників , які підтримали подані апеляції та просили їх задовольнити , а у задоволенні апеляції прокурора відмовити, прокурора , який не підтримав апеляцію подану прокурором , що приймав участь в суді першої інстанції та просив відмовити у задоволенні апеляцій сторони захисту , перевіривши матеріали кримінального провадження , обговоривши доводи апеляції , провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення , в якому правильно встановивши фактичні обставини по справі та давши їм вірну юридичну оцінку , мотивував своє рішення належними і допустимими доказами.

Так , винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , протоколами та відеозаписами слідчих експериментів, протоколами оглядів місця події , речових доказів , які в своїй сукупності вказують на вчинення обвинуваченими злочинів за обставин , наведених у вироку суду.

За епізодом таємного викрадення майна , вчиненого повторно , за попередньою змовою групою осіб , поєднаного з проникненням у житло з господарства ОСОБА_12 винуватість обвинувачених підтверджується:

показаннями свідка ОСОБА_21 , яка , будучи допитаною в суді першої інстанції вказала , що бачила обвинувачених , які виносили з вказаного двору упаковані речі. Після приїзду поліції у цьому будинку свідок побачила пошкоджені вікна у декількох кімнатах. Крім того, свідок вказала, що бачила в руках обвинувачених господарські сумки, такі ж , які були в пограбованому будинку, а викрадені речі знаходилися саме в житловому будинку;

показаннями свідка ОСОБА_19 , який засвідчив , що в даному будинку , де скоїли крадіжку , був безлад , валялися одяг і постільна білизна;

протоколами огляду місця події та протоколом пред`явлення речей для впізнання від 28 липня 2016 року , в ході якого ОСОБА_19 впізнав за кольором куртку, в якій бачив ОСОБА_8 .

Вказані докази , які в своїй сукупності вказують на те , що викрадення речей відбулося саме з будинку , повністю спростовують позицію обвинувачених , викладену як в суді першої так і апеляційної інстанції про те , що речі з будинку вони не викрадали , а знайшли на подвір`ї.

Крім того , на неправдивість такої позиції вказують суперечності , які містяться в апеляціях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_8 за вказаним епізодом не визнає кваліфікуючу ознаку групою осіб та проникнення , вказуючи , що ОСОБА_6 взагалі не причетна до вказаного злочину , бо він сам знайшов сумку з викраденими речами. Натомість ОСОБА_6 , як в суді першої інстанції так і в поданій апеляції не заперечує того , що разом з ОСОБА_8 у дворі знайшли сумку з речами.

Щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у таємному викрадені майна ОСОБА_13 , вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб , поєднаного з проникненням у житло , а також винуватості ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом , вчиненим повторно , з проникненням у приміщення , то вона підтверджується:

показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який виявив обвинувачених у себе вдома, при цьому вікно в його будинку було розбите, в середині ним було виявлено розібраний котел та потерпілого в його одязі , відсутність мопеду. Крім того, потерпілий вказував, що ключі від будинку є тільки у нього, добровільно обвинувачених до будинку не впускав;

показаннями свідка ОСОБА_22 , який вказував , що коли прийшов разом з потерпілим ОСОБА_13 до його будинку , побачив сліди пошкодження на дверях , розбите вікно , відкритий сарай , відсутність мопеда , в будинку речі потерпілого , складені в пакети;

Аналогічні свідчення , щодо наявності слідів проникнення до будинку ОСОБА_13 , а саме : вибитого скла, а в будинку слідів викрадення речей розібраного нового котла , зірваного телевізора , речей , складених в пакети, надали і свідок ОСОБА_20 , ОСОБА_23 .

Свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , розповіли про обставини закладення ОСОБА_15 викраденого шуруповерту в ломбард.

До того ж , ОСОБА_26 вказав , що ОСОБА_15 до ломбарду ходив разом з ОСОБА_27 .

Підстав сумніватись у достовірності та щирості вказаних показань , колегія суддів не знаходить.

Все вказане свідчить про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого ним злочину за вказаним епізодом та повністю спростовує доводи апеляції обвинувачених щодо непричетності до його вчинення ОСОБА_6 .

Так , характер проникнення до будинку шляхом пошкодження дверей та вікон , обставини , що свідчать про наміри викрадення речей з будинку, факт спільної здачі викраденого до ломбарду , колегія суддів вважає такими , що повністю спростовує версію обвинувачених про те , що ОСОБА_6 вважала , що це будинок знайомого ОСОБА_8 і вона не знала , що він вчиняє крадіжку з даного будинку.

Крім того , враховуючи , що ОСОБА_6 неодноразово судима , в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності , колегія суддів виключає можливість помилкового сприйняття нею вищевикладених обставин як щось інше , ніж вчинення крадіжки та , відповідно , непричетність до неї.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неправильної кваліфікації його дій за епізодом викрадення скутеру з домоволодіння потерпілого ОСОБА_13 через те, що він його викрадав в розібраному стані , а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, а не ч. 2 ст. 289 КК України .

Вказані доводи колегія суддів оцінює критично , оскільки вони не узгоджується як з показаннями обвинуваченої ОСОБА_6 так і потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , які зазначали , що скутер був не робочий , проте цілісний , в зібраному стані.

Твердження апеляції ОСОБА_8 про те , що він самостійно зібрав розібраний скутер та прибуксував його до ОСОБА_28 , окрім показань вищевикладених свідків , спростовується ще й обставинами вчиненого, зокрема часом , оскільки між викраденням вказаного транспортного засобу ( 05 годин ранку 18 вересня ) та відбуксуванням його вже у зібраному стані до гаража ОСОБА_28 ( 06 годин 18 вересня) минула лише одна година , що виключає , на думку колегії суддів , можливість так швидко зібрати розібраний мопед обвинуваченим , який до того ж перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Також , колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 357 КК України, а доводи його апеляції щодо відсутності умислу на викрадення паспорта ОСОБА_13 та його помилкове викрадення з іншими речами , непереконливими.

Так , винуватість за вказаною статтею підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який вказував , що паспорт знаходився зверху на шафі разом з іншими документами , а не в сумці , як вказує обвинувачений.

Підстави ставити під сумнів покази потерпілого , у колегії суддів відсутні.

Аналізуючи вказане вище , колегія суддів звертає увагу , що суд першої інстанції досить ретельно дослідив докази , надані стороною обвинувачення та прийшов до обґрунтованого та правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 3, 357 ч.3, 289 ч. 2 КК України та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України та правильності кваліфікації за динними статтями.

З зазначеними висновками погоджується і колегія суддів.

Наведені в апеляції доводи обвинувачених , висновків суду першої інстанції не спростовують тому підлягають відхиленню.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, виходячи з показів самих обвинувачених , свідків , з яких вбачається відсутність спільних діянь та попередньої змови на викрадення транспортного засобу.

Тому доводи апеляції прокурора з цих підстав є непереконливими та також підлягають відхиленню.

Можливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 незаконних методів дізнання , про що вона наголошує в апеляції , була детально перевірена в суді першої інстанції та свого підтвердження не знайшла, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, відкритого за даним фактом, показаннями свідків очевидців проведення слідчих розшукових дій за участю обвинуваченої.

Що стосується покарання , призначеного обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , то воно призначено , у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65-67 КК України , з урахуванням тяжкості скоєних кримінальних правопорушень , які є тяжкими , обставин , що пом`якшують та обтяжують покарання , зокрема того, що злочини вчинено обвинуваченими в стані алкогольного сп`яніння , даних , що характеризують особи обвинувачених , які неодноразово судимі , схильні до протиправної поведінки , перебувають на обліку в лікаря-нарколога , наявність на утриманні ОСОБА_6 малолітньої дитини.

З урахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання , яке буде пов`язане з реальним позбавленням волі та визначив його конкретні строки в межах санкції статей за якими вони обвинувачувались.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість , як про це вказують в апеляціях обвинувачені та захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , чи через м`якість , як зазначає в апеляції прокурор , колегія суддів не вбачає.

Всі обставини , на які вказують сторони кримінального провадження , в повній мірі були враховані судом.

А доводи апеляції прокурора щодо необхідності призначення більш суворого покарання обвинуваченим , підлягають відхиленню ще й у зв`язку з відхиленням вимоги про визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Безпідставними вважає колегія суддів і твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність виключення обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані сп`яніння , оскільки вказана обставина підтверджується показами свідків , висновком експертизи , та переконливих спростувань вказаних доказів , обвинуваченим надано не було.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про застосування до неї Закону України «Про амністію в 2016 році» задоволенню не підлягає як до особи, яка має дві та більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Час перебування обвинувачених під вартою з 19 травня 2017 року по 20 червня 2017 року має бути зарахований у подвійному розмірі відповідно до положень ст..72 КК України ( в редакції від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з дня , коли норма Закону про подвійний перерахунок втратила чинність , по день ступу вироку в закону силу - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Істотних порушень положень кримінального процесуального законодавства , які були б допущені судом першої інстанції , в ході апеляційного розгляду не встановлено , а відтак вирок необхідно залишити без змін, а подані на нього апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,-

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, що приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 без змін;

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України в ред. від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в строк відбування покарання час перебування під вартою з 19 травня 2017 року по 201 червня 2017 року включно із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі;
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом 3 місяців з моменту проголошення , а особами , що перебувають під вартою у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді :

____________ ________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4