В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Ужгороді, кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002729 від 04.08.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода, Закарпатської області, українця, громадянина України, рома за національністю, не працюючого, з базовою середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
04 серпня 2016 року приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням одурманюючих речовини - вдиханням парів клею, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою заподіяння смерті, наніс один удар ножем у верхню частину спини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_3 , спричинивши їй тілесні ушкодження, від яких потерпіла ОСОБА_9 померла в машині швидкої допомоги, незадовго після події.

Згідно висновку судово-медичного експерта №347 від 31.08.2016 року, смерть громадянки ОСОБА_8 , 1953 року народження настала внаслідок проникаючого ножового поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені та дуги аорти, що супроводжувалося масивною внутрішньою кровотечою, та розвитку шоку, що і стало безпосередньою причиною смерті. Дана причина смерті підтверджується виявленням при судово-медичному дослідженні вище описаних ушкоджень, шоковими змінами та малокрів`ям в внутрішніх органах, а також даними додаткових методів дослідження.

При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 1953 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани в ділянці спини; пошкодження лівої легені; пошкодження стінки дуги аорти. Виникли описані тілесні ушкодження внаслідок дії колюче-ріжучого предмету по ударному механізмі дії, яким міг бути клинок ножа. Дані тілесні ушкодження стосовно живих осіб, згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень «затвердженнях Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, є прижиттєвими і знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті».

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті повністю, щиросердечно розкаюється.

Потерпіла від кримінального правопорушення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, згідно поданої заяви на адресу суду підготовче та наступні судові засідання просила проводити без її участі, матеріальних претензій до ОСОБА_7 не має. Стосовно міри покарання вирішення питання залишає на розсуд суду.

У зв`язку із визнанням вини обвинуваченим, за клопотанням прокурора, обвинуваченого та його захисника, з урахуванням думки всіх учасників судового провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та захисник, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи дослідженні докази суд, в складі колегії суддів, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Частина 1 статті 115 КК України встановлює кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

При цьому, як зазначено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Оцінивши досліджені у справі докази в їх сукупності, колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані викликаному вживанням інших одурманюючих речовин.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про його особу, зокрема те, що він офіційно не працює, під диспансерним наглядом в психоневрологічному диспансері не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності, хворіє на хронічний гепатит С., колегія суддів також враховує обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення в стані викликаному вживанням одурманюючих речовин, вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання передбачене у межах санкції ч.1 ст.115 КК України. Підстав для застосування ст. 69 КК України немає.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», а тому суд в складі колегія суддів враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04.08.2016 року. Запобіжний захід відносно обвинуваченого, до набрання вироку законної сили у вигляді тримання під вартою залишити без змін, зарахувавши в строк відбування покарання період його перебування в умовах тримання під вартою.

З урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» 26.11.2015 року №838-VIII), суд в складі колегії суддів, вважає, що обвинуваченому слід зарахувати в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з моменту затримання по 20 червня 2017 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки 21 червня 2017 року набули чинності зміни до ч.5 ст.72 КК України на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року № 2046-VIII.

При цьому, застосовуючи до обвинуваченого положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції згідно Закону від 26.11.2015 року №838-VIII) колегія суддів керується ч.2 ст.5 Кримінального кодексу України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції згідно Закону від 26.11.2015 року №838-VIII) обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає зарахуванню в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 04.08.2016 року по 20 червня 2017 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні - не заявлений.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, в складі колегії суддів, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 сім років та 3 місяця.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04.08.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції згідно Закону від 26.11.2015 року №838-VIII) ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання за цим вироком період попереднього ув`язнення з 04.08.2016 року по 20 червня 2017 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні: милиці, марлевий відрізок бинту, змиви руків`я милиці, щіпці, клей «Моноліт 1», запаховий слід, рюкзак з речами, ніж, банка скляна, змиви на марлевий тампон зі слідами речовини бурого кольору, джемпер та брюки здані у камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2