Справа №705/530/18
1-кп/705/457/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та ч.2 ст.206 КК України, -
08 лютого 2018 року підготовче судове засідання не відбулося, оскільки в судове засідання не з`явився обвинувачений ОСОБА_5 . Тому підготовче судове засідання було перепризначено на 13.03.2018 року.
Потерпілий ОСОБА_6 , який належним чином повідомлений про дату, місце і час проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не з`явився і з клопотанням бути присутнім під час проведення підготовчого судового засідання до суду не звертався. При цьому на адресу суду ним було надану письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Присутні сторони кримінального провадження не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілого .
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив провести підготовку до судового розгляду і призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 з приводу призначення відповідного обвинувального акту до судового розгляду вказував, що є підстави для призначення даного обвинувального акту до розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника з приводу можливості призначення справи до судового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідуванні; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.. 291 КПК України і зокрема містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання відповідного обвинувачення.
Зокрема, згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України. Частини 5 та 7 п. 2 ст.291 КПК України передбачають, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України з зазначенням, встановленого відповідно до вимог даного КПК України розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Натомість вказані вимоги закону виконані не були.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.
Так, відповідно до вимог ст. 337 КПК України розгляд справи в суді провадиться лише стосовно особи (осіб), якій (яким) висунуте обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Однак зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, що були вчинені ним разом з іншими конкретними особами - « … погодився із пропозицією Аракеляна Карена Деренікі про протидію законній господарській діяльності …», «… спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 …». При цьому, не дивлячись на те, що в обвинувальному акті зазначені і інші особи, - які як вказано в обвинувальному акті « … діяли спільно …» і в формулі обвинувачення міститься посилання: за ч.2 ст. 186 КК України « …відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб …» і за ч.2 ст. 206 КК України « … протиправна вимога припинити займатися господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим, погрозою пошкодження та знищення його майна за відсутності ознак вимагання, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я …» - обвинувачення пред`явлено лише ОСОБА_5 . Одночасно в обвинувальному акті відсутні посилання, що вказані особи через призму правил ст. 17 КПК України на час надходження даного обвинувального акту до суду вже вважаються винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, обставини вчинення яких за їх участі наведені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 ..
Такі суперечності є істотними, оскільки виключають можливість визначення судом меж пред`явленого звинувачення.
Також в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що в кінцевому результаті впливає на правильність формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій обвинуваченого в залежності від особливостей об`єктів та об`єктивної сторони інкримінованих обвинуваченому складів злочину. В даному випадку слідчим не дотримані в повній мірі положення ст.. 91 КПК України, щодо обставин , які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні з врахування особливостей об`єктивної сторони складу злочину ч.2 ст.. 186 КК України та об`єктивної сторони складу злочину ч.2 ст. 206 КК та фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Неконкретність пред`явленого обвинувачення (об`єктивної сторони кримінальних правопорушень) та не встановлення органом досудового слідства інших не менш важливих фактичних обставин ( з врахуванням інкримінованої спільності дій, що входять до об`єктивної сторони відповідних складів злочину та часу вчинення інкремінованих злочинів) кримінальних правопорушень унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також здійснення повноцінного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто порушує право особи на захист та конституційний принцип презумпції невинуватості.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).
Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Крім того, згідно із вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком і повинен містити, зокрема, номер та найменування кожної процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення. При цьому, виходячи зі змісту п. 4 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 280, ст. 561, ст. 7 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тощо, зміст процесуальної дії не обмежується поняттям слідчої (розшукової) дії і є значно ширшим.
Зі змісту вказаних статей слідує, що у вказаному реєстрі повинні бути вказані всі, без виділення основних або додаткових, процесуальні дії, які були проведені під час досудового розслідування і прийняті по ним процесуальні рішення.
В порушення вимог ст.109 КПК України, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вказаним вимогам закону.
Реєстр не містить інформації про всі процесуальні дії, вчинені під час даного кримінального провадження, зокрема відсутні дані про визнання відповідної особи потерпілою у справі ( при цьому реєстр не містить інших посилань на документи ( процесуальні дії), які б вказували на відповідний процесуальний статус цієї особи); відсутні дані про відмову потерпілого від подачі цивільного позову; відсутні дані про забезпечення під час досудового розслідування підозрюваному права на захист; відсутні дані про здійснені слідчим запити документів ( в т.ч. щодо характеризуючих даних підозрюваного, тощо). В порушення вимог ст.. 109 КПК України , реєстр не містить даних про всі процесуальні рішення, прийняті під час даного кримінального провадження. Тобто в реєстрі не зазначені всі процесуальні рішення та реквізити процесуальних рішень. Фактично перелік проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій зводиться до опису матеріалів кримінального провадження з посиланням на відповідна аркуші справи.
Одночасно, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації з якої суд міг би зробити висновок про забезпечення під час досудового розслідування обвинуваченому права на захист - допуску до участі у справі під час досудового розслідування захисника чи відмову від нього, які б належним чином були оформлені процесуально, з врахуванням відповідних положень КПК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акту прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті, невідповідність додатків обвинувального акта вимогам ст. 109 КПК України щодо їх змісту.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 369, 371, 372, 395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченими - протягом семи днів з дня вручення їм копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1