Ухвала
Іменем України

19 лютого 2018 року

м. Київ
провадження № 51-4084 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Рівненської області від 27, 29 вересня та 05 грудня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 27 вересня 2017 року надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_6 таких негласних слідчих (розшукових) дій як: - аудіо-, відео контроль особи; - спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження за річчю предметом неправомірної вигоди, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження.
Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 29 вересня 2017 року надано дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій, отриманих в кримінальному провадженні № 0000382, в кримінальному провадженні № 0000385.
Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 5 грудня 2017 року виправлено описку у ухвалі слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 29 вересня 2017 року.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування вказаних ухвал апеляційного суду у зв`язку з порушенням при їх постановленні вимог ст. 247 КПК України, посилаючись при цьому на норми кримінального процесуального закону, в тому числі й на положення ст. 9 КПК України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити на таких підставах.
З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.
Пунктом 21 частини 1 статті 3 КПК передбачено, що Верховний Суд є судом касаційної інстанції. Кримінальний процесуальний закон не передбачає випадків, коли Касаційний кримінальний Суд у складі Верховного Суду здійснює правосуддя як суд першої або апеляційної інстанції.
Тому колегія суддів Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду не має повноважень відкрити апеляційне провадження і розглянути апеляційні скарги у передбаченому главою 31 КПК порядку.
Не можуть бути розглянуті подані захисником скарги і в передбаченому главою 32 КПК касаційному порядку. Відповідно до вимог частини 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають. Тому відсутні підстави для відкриття провадження і розгляду поданих захисником скарг у касаційному порядку.

Викладені у апеляційній скарзі доводи, що тільки шляхом звернення до Верховного Суду з апеляційною скаргою сторона захисту має можливість реалізувати передбачене статтями 8, 55, 129 Конституції право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та передбачене статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, є безпідставними.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановити певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення ( п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Частинами 1 і 2 ст. 309 КПК передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку. Ухвали слідчого судді апеляційного суду про проведення негласних слідчих (розшукових) дій не входять до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Відповідно до частини 3 цієї статті скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством забезпечено право сторонам кримінального провадження заявити про незгоду з рішенням слідчого судді, яке не може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подання заперечень під час підготовчого провадження. Сторони кримінального провадження також мають право відповідно до вимог частини 3 статті 89 КПК під час судового розгляду подати клопотання про визнання доказів недопустимими.
Відповідно до частини 2 ст.428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ч.6 ст.9, п. 21 ч.1 ст.3, п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 27 вересня, ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 29 вересня 2017 року, ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3