УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3 ,
представника ПВК №90: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Північна виправна колонія(№90)» (далі ПВК №90), звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки на його думку засуджений не довів свого виправлення

Представник ПВК №90 підтримала позицію прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи клопотання засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 12.02.2014 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, кінець строку відбування покарання 22.06.2018 року.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів особової справи видно, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 чотири рази застосовувались заходи заохочення, останнього разу 01.09.2016 року. Чотири рази застосовувались стягнення, три з яких на даний час хоча й зняті і погашені та не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого.

У характеристиці засудженого, крім іншого, зазначено, що за період відбування покарання він зарекомендував себе негативно, з представниками адміністрації установи не завжди ввічливий, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, допускає порушення вимог пожежної безпеки, на заходи виховного впливу реагує, але не завжди вірно та своєчасно.

Крім того, в характеристиці засудженого вказано, що ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання з 27.03.2014 року по теперішній час. На виробничій зоні установи не працевлаштований, бажання працевлаштуватись не виявляє.
За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_5 є особою, раніше судимою, зокрема:

вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 28.01.1988 року за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

вироком Вольнянського районного суду Запорізької області від 17.06.1991 року за ч. 3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 11.04.1996 року за ст. 196-1 КК України до 6 місяців позбавлення волі,

вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 07.05.1998 року за ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 208, ст. 42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 08.12.2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 22.06.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 23.12.2013 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

З огляду на наведене, підстав для прийняття рішення про застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, суд не знаходить, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня її проголошення.
СуддяОСОБА_1