Провадження № 1-кс/761/6672/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 000 41, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква Київської області, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, який перебуває у шлюбі, військовослужбовець, інженер відділу ІАЗ військової частини НОМЕР_1 , капітан ЗС України, учасник бойових дій, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтоване тим, що 24.03.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України, вказаний злочин вчинений за таких обставин.
ОСОБА_4 24.01.2017 приблизно о 07 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 31105», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі «Київ - Одеса», поблизу 53 км, діючи у порушення вимог п.п. 2.9, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням транспортним засобом та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , у якому перебували пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 та пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинули.
На думку слідчого, існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти наявності підстав для застосування ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, однак просили врахувати стан здоров`я підозрюваного.

ОСОБА_4 з 24.01.2017 перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з переломом стегна, який він отримав під час вищезазначеної ДТП. У зв`язку з цим потребує подальшого лікування, у т.ч. в умовах стаціонару, не виключена необхідність хірургічного втручання. Підозрюваний готовий нести покарання за вчинене, однак просив суд відстрочити застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

На думку сторони захисту, належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити запобіжний захід, не пов`язаний з триманням ОСОБА_4 під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового розгляду матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У зв`язку з цим частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку зазначеного стороною обвинувачення ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя приймає до уваги відсутність у матеріалах клопотання даних на підтвердження реальності існування такого ризику.

На низьку вірогідність цієї неправомірної поведінки підозрюваного вказує стан здоров`я останнього, який від отриманих внаслідок ДТП травм суттєво погіршився, що потягло оперативне втручання. На користь спростування вказаного ризику також слідчий суддя відносить наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.
Інші ризики, які б свідчили про можливу непроцесуальну поведінку ОСОБА_4 , стороною обвинувачення не наведені.

Слідчим суддею також приймається до уваги, що інкримінований підозрюваному злочин віднесений до категорії необережних, тобто його вчинення не є результатом цілеспрямованих дій підозрюваного.

Сукупність встановлених у судовому засіданні обставин з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту свідчить, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи може бути застосований лише у разі, якщо ця особа підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Покарання за ч.3 ст.286 КК передбачає позбавлення волі понад зазначений строк.

Поряд з цим, відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.
Враховуючи зазначені обставини у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводять слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення, а саме особисте зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця свого проживання та роботи;

- не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну

Строк дії даної ухвали встановити по 29 травня 2017 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
На ухвалу слідчого судді до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1