Ухвала
Іменем України
19 квітня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-5556ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2017 року, який скасовано вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 20 березня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаного судового рішення щодо нього у касаційному порядку.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 цього Кодексу встановлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 427 КПК України регламентовано вимоги до касаційної скарги, в якій має бути викладено обґрунтування позиції з урахуванням наведених положень процесуального закону, проте ОСОБА_4 на це не зважив, скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, не погоджуючись з рішенням суду щодо правильності свого засудження, ОСОБА_4 не згідний з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, надає їм власну оцінку, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що з урахуванням вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому доводів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущеного судом при ухваленні вироку, що викликає обов`язкове його скасування та які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, у касаційній скарзі не наведено.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок суду першої інстанції був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури й вироком апеляційного суду від 20 березня 2018 року його скасовано. Однак засудженим не зазначено у чому саме полягає незаконність такого вироку, не наведено обґрунтування необхідності його зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 412-414, 420 цього Кодексу.
Виходячи з викладеного, зазначена у касаційній скарзі вимога проскасування вироку суду першої інстанції, ухвалення судом касаційної інстанції нового вироку без вказівки щодо долі вироку апеляційного суду, не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.При цьому прохання засудженого про повторне дослідження доказів не узгоджується з положеннями ст. 433 вказаного Кодексу та виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2017 року щодо нього залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3