Справа №584/1116/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/266/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше судимого,

- 08 грудня 2016 року Путивльським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від признаного покарання звільненого з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації його дій просив вирок суду змінити в частині призначення йому покарання, оскільки вважає його надто суворим, та таким що за свою тяжкістю не відповідає як його особі, так і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину. Просив призначити йому покарання у виді адміністративних робіт або домашнього арешту строком на 2 роки.

На переконання обвинуваченого суд повинен враховувати повне визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, сприяння слідству в розкритті злочину, те, що він пожалкував за вчинене, має задовільну характеристику, стійкі соціальні зв`язки, проживає самостійно та не перебуває на обліках ні у лікаря нарколога ні у лікаря психіатра. Крім цього, на переконання апелянта відсутні докази того, що злочин ним вчинено в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що санкція статті інкримінованого йому злочину передбачає інші, більш м`які види покарань, а тому, суд безпідставно призначив йому покарання ближче до максимальної межі санкції статті за вчинення даного злочину.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08.12.2016 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 790,96 грн. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Інший учасник кримінального провадження, а саме прокурор, апеляційну скаргу на судове рішення не подавав.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 на початку вересня 2017 на ділянці місцевості, в районі колишньої водопостачальної станції по вул. Молченській в м. Путивль Сумської області, знайшов дев`ять 7,62 мм пістолетних патронів, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - пістолетів зразку 1930/1933 рр. конструкції Токарева (ТТ), пістолетів-кулеметів Шпагіна (ППШ), Судаєва (ППС) та інших калібру 7,62 мм, які придатні для стрільби та без передбаченого на те дозволу привласнив і переніс їх до будівлі вказаної станції, де сховав під стіною. 15 вересня 2017 у денну пору доби забрав ці патрони, які сховав в одяг, та намагався перенести додому, однак був зупинений працівниками поліції, які під час його огляду виявили та вилучили ці бойові припаси.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив змінити оскаржуваний ним вирок суду в частині призначеного покарання в сторону його пом`якшення, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та обєктивно досліджені і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому колегія суддів визнає ці висновки правильними.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційний суд врахувати вказані в його апеляційній скарзі обставини та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, те, що даний злочин він вчинив в період іспитового строку призначеного йому за попереднім вироком, врахував те, що він не одружений, не працюючий, не займається суспільно-корисною працею, та те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра. Як пом`якшуючу покарання обставину суд визнав щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та як до обтяжуючої покарання обставини суд відніс рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин маючи при цьому не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за злочин, який теж ним вчинено умисно.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого виключно в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вважає, що призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі строком на3 роки за придбання, носіння та зберігання 9-ти патронів є занадто суворе та таке, що за своєю тяжкістю не відповідає як особі обвинуваченого так і тяжкості вчиненого ним злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого на те законом дозволу, а саме 36 патронів (35 калібру 7,62 мм) та 1 патрон (9 мм.)

Між тим, в ході судового розгляду, судом першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України, з урахуванням висновку експерта від 26.09.2017 року № 19/119/6-3/331 е, було встановлено те, що 12 пістолетних патронів (7,62 мм.) та 1 патрон (9 мм.) хоч і придатні до стрільби, однак вони не володіють достатньою вражаючою здатністю, а 14 пістолетних патронів (7,62 мм.) взагалі не придатні до стрільби. З огляду на вказані обставини, суд вказані патрони з обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_7 виключив та фактично притягнув його до кримінальної відповідальності за вказаною статтею закону за те, що він незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси, а саме 9 пістолетних патронів (7,62 мм.) без передбаченого на те законом дозволу.

Враховуючи вказані обставини, зокрема кількість пістолетних патронів 9 штук, до кримінальної відповідності за зберігання яких притягується обвинувачений ОСОБА_7 , його особу, який раніше хоч і був засуджений, однак відповідно до наданої виконавчим комітетом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області характеристики скарг від мешканців міста на нього не надходило, зважаючи на характер вчиненого обвинуваченим злочину та відсутність тяжких наслідків від його вчинення, а також враховуючи поведінку ОСОБА_7 яка як в ході досудового розслідування так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження полягала у повному визнанні ним своєї вини та співпраці у розкритті злочину із правоохоронними органами та судом, а також зважаючи на нинішнє ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, його щире каяття, колегія суддів вважає за можливе, поруч із визнаною судом першої інстанції пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття, визнати і інші, зокрема повне визнання обвинуваченим своєї вини та його сприяння у розкритті злочину.

Тому, з урахуванням положень ст. 69 КК України, яка надає суду право за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного, і за виключенням випадків засудження за корупційний злочин, колегія суддів вважає за можливе та необхідне при призначенні покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 263 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для обвинуваченого та сприятиме у його перевихованні.

Також колегія суддів враховує ту обставину, що ОСОБА_7 вчинив злочин в даному кримінальному провадженні після постановлення відносно нього 08 грудня 2016 року вироку Путивльським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від признаного покарання звільненого з іспитовим строком 2 роки.

А відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання, зокрема, у виді штрафу при призначенні за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань на підлягають і виконуються самостійно.

З огляду на вказані обставини, керуючись ч.2 ст. 409 КПК України вирок Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 підлягає зміні в частині призначення останньому покарання, оскільки призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання, змінити у зв`язку з пом`якшенням покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08 грудня 2016 року у виді 3 років позбавлення волі, умовно, з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4