Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/253/18
Номер провадження 1-кс/530/38/18

У Х В А Л А
іменем України
27.02.2018 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 за участю прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , розглянув клопотання старшого слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянство України, базова-загальна середня освіта, раніше судимий, непрацюючий, не одруженому, зареєстованому АДРЕСА_2 , у вигляді домашнього арешту,-

В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 14.02.2018 року, за ознаками ч.2 ст.185 КК України.

Старший слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим Конотопським міськрайонним судом Сумської області:
-23.11.2009 року за ч.1 ст.185 КК України до 4 місяців арешту. 23.03.2010 року звільнений від відбуття покарання по закінченню строку покарання;
-18.11.2010 року за ст.186 ч.2, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
-16.11.2011 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано 3 роки 3 місяці позбавлення волі по вироку Конотопського районного суду Сумської області від 18.11.2010 року. Остаточно засуджений до 4 років 3 місяців позбавлення волі.
02.02.2015 року звільнений від відбуття покарання по закінченню строку покарання;
-17.08.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
14.02.2018 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні автостанції, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ,реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «DONOD DN95+» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_7 , вартість якого згідно з висновком експерта №263 від 16.02.2018 року становить 250 (двісті п`ятдесят) грн. 00 коп., в якому також знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 50 грн. 00 коп.
Викраденими речами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 300 (триста) грн. 00 коп..
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідка; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив повторно новий умисний злочин проти власності. Тому перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Заслухавши обґрунтування клопотання старшого слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , який підтримав своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора, який просить задовольнити клопотання, пояснення ОСОБА_5 , який не заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу, захисника, який підтримав підозрюваного, вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку,що заявлене клопотання підлягає задоволенню з слідуючи підстав.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; що він раніше неодноразово засуджений, його вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який вказав, що 14.02.2018 року близько 15 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні автостанції, що розташована за адресою: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 2, Полтавської областіОСОБА_5 викрав його мобільний телефон марки «DONOD DN95+» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , в якому також знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна»; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка бачила як ОСОБА_5 дістав із кишені своєї куртки мобільний телефон, який він викрав у ОСОБА_7 ; Протоколом огляду мобільного телефону марки «DONOD DN95+» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_5 ; Висновком експерта №263 від 16.02.2018 року; Постановою про визнання і приєднання речових доказів; Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 23.02.2018 року; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , де останній повністю визнав свою вину у викраденні мобільного телефону у ОСОБА_7 ; Протоколом проведення слідчого експерименту, під час якого підозрюваний ОСОБА_5 розповів та відтворив обставини викрадення мобільного телефону у ОСОБА_7 ; Вимогою про судимість від 16.02.2018 року.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_5 обвинувачується в крадіжці,вчиненій повторно, яка є злочином середньої тяжкості, що під час крадіжки підозрюваний ховався від потерпілого у іншому приміщенні з метою уникнути розправи, а тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду що його родичі проживають в різних місцях території України, на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також встановлено, що інші більш м"які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин: особисте зобов"язання - неможливо застосувати у зв"язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обовязків. Особиста порука - на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 . Застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.
В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту задоволити.

Обрати, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , раніше судимому, непрацюючому, зареєстованому АДРЕСА_2 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 ( шістдесят ) днів без застосування електронних засобів контролю на два місяці до 25 квітня 2018 року та заборонити йому залишати житло в період з 17 год. до 07 год., що розташоване в с.Соколівщина, Зіньківського району, Полтавської області.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до визначеної службової особи (слідчого, прокурора, суду) у визначений ними період часу;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Роз`яснитиОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції (органу внутрішніх справ) з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу поліції (внутрішніх справ) за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з часу проголошення.
Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1