Справа№672/1420/17
Провадження №1-кп/672/11/18
УХВАЛА
11 січня 2018 р. м. Городок
ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ВСТАНОВИВ:
У провадженні Городоцького районного суду Хмельницької області перебувають матеріали кримінального провадження, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В судовому засіданні 11.01.2018 р. захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримав і обвинувачений, про визнання письмового доказу недопустимим, а саме просить визнати висновок експерта №422 судово-токсилогічної експертизи зразків крові обвинуваченого ОСОБА_4 недопустимим доказом з підстав допущених порушень органом дізнання при призначенні даної експертизи.
Решта учасників вважають заявлене клопотання передчасним і безпідставним.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання захисника, суд приходить до наступного висновку.
Судом об`єктивно встановлено, що підставою проведення експертизи та виготовлення висновку експерта №422 судово-токсилогічної експертизи зразків крові обвинуваченого ОСОБА_4 була постанова заступника начальника СВ Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , про що безпосередньо вказано у самому висновку експерта.
У свою чергу, ч.3 ст.245 КПК України визначено, що відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами передбаченими ст.241 цього Кодексу.
Положеннями ст.241 КПК України визначено, що відповідні дії можуть мати місце лише на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря.
Ч.1 ст.87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок порушення прав та свобод людини.
Ч.2,3 ст.87 КПК України визначаються безумовні випадки, за яких суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод. Зокрема у п.2 ч.3 ст.87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Ч.1,2 ст.89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
В даному випадку є очевидним, що підставою проведення експертизи слугувала постанова заступника начальника СВ Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, який не є уповноваженою особою на вчинення таких процесуальних дій, а отже він діяв поза межами своїх повноважень.
Керуючись ст.ст.86-89, 241, 245, 372 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Визнати недопустимим доказом висновок експерта №422 судово-токсилогічної експертизи зразків крові обвинуваченого ОСОБА_4 (т.1 а.с.176).
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.
Суддя: _____________