Номер провадження: 11-сс/785/1975/17
Головуючий у першій інстанції Терзі
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю прокурора: ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

Адвоката: ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію адвоката ОСОБА_6 , , діюча в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали становить 60 дні і обчислюється з 26.11.2017 року; ухвала припиняє свою дію 24.01 2018 року, також визначено розмір застави у розмірі 104 000 (сто чотири тисячі) грн,, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Абаклія Бессарабсського району, Республіки Молдова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.11.2013 року Малиновським районним судом м. Одеса за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі, звільнився 16.04.2016 року за відбуттям строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в скоєні злочинів передбачених ч.2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , строк дії ухвали становить 60 дні і обчислюється з 26.11.2017 року; ухвала припиняє свою дію 24.01.2018 року, також визначено розмір застави у розмірі 104 000 (сто чотири тисячі) грн,,

В апеляції адвокат просить ухвалу суду скасувати, винести ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням його волі. Судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, не доведено що перебуваючи на волі, ця особа переховуватиметесь від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню. ОСОБА_7 на протязі тривалого часу хворіє, перебував на стаціонарному лікуванні з 13.06.2015 року по 16.04.2016 року, переніс операцію на легені. Поставлений діагноз РТБ лівої легені (рецидив туберкульозу). Наразі проходить лікування та потребує постійного вживання лікарських препаратів та нагляду у медичних установах. Підозрюваний у зв`язку із станом здоров`я не може здійснювати нормальну життєдіяльність, а перебування в СІЗО призведе до значного загострення захворювання, що в свою чергу говорить про те, що знаходження підозрюваного в ОСІ протипоказане, у зв`язку із чим останньому має бути обрано запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. А домашній арешт. ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання. Підозрюваного доставили до райвідділу та без захисника та законних представників проводили слідчі дії. Лише через добу йому було представлено адвокат. Суд не дослідив жодного письмового матеріалу провадження, а в самій ухвалі не аргументував жодного свого висновку. Підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів не визнає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволенні апеляції, захисника який підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання слідчого, у провадженні СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0007456 від 26.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
26.11.2017р. о 06:00 годин ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
26.11.2017р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна( грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому на теперішній час встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
В обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не законно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на який має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Закон, як власне і практика ЄСПЛ, не передбачає, що може визначити обґрунтованість підозри. ЕСПЛ неодноразово зазначав те, «що можна вважати «обґрунтованим, залежить від усіх обставин». Але, все ж у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції йдеться про « обґрунтовану підозру», а не про щиру або сумлінну підозру».
За визначенням ЕСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Підозра має стосуватися правопорушень, передбачених Законом, в даному випадку ч. 2 ст. 186 КК України.
З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке є тяжким злочином.
Під час судового засідання прокурором доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру, щодо можливої причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_7 є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік, стан його здоров`я та наявність міцних соціальних зв`язків.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчій суддя приходить до наступного.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Крім цього, прокурором під час судового розгляду клопотання доведено наявність підстав вважати, що підозрюваний, який раніше судимий, не має роботи та джерела доходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою отримання засобів для подальшого існування.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчій суддя приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.
Обставин, передбачених ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки підозрюваного.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Доводи апеляції про те, що ОСОБА_7 незаконно утримається під вартою не підтверджуються матеріалами справи.

Підозрюваний обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, раніше вже двічі судимий за аналогічні злочини, не працює і не вчиться, за місцем регістрації не мешкає і не бажає вставати на шлях виправлення. Така поведінка підозрюваного свідчить що він представляє для суспільства небезпеку.

Підстави і докази, на які посилається слідчий, були об`єктом розгляду судами першої і другої інстанції при обрання запобіжного заходу і сумнівів не викликають.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку о необхідності застосувати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178,183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , строк дії ухвали становить 60 дні і обчислюється з 26.11.2017 року; ухвала припиняє свою дію 24.01.2018 року, також визначено розмір застави у розмірі 104 000 (сто чотири тисячі) грн.. без змін.

Ухвала є кінцевою і подальшому оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_1