Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/287/2018 Справа № 641/8871/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002430 від 13 жовтня 2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1.18.04.2005 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2.13.03.2007 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ст. 353, ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільненого 01.11.2007 року по УДЗ;

3.02.11.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців 25 днів позбавлення волі, звільненого 02.11.2009 року по відбуттю строку покарання;

4.21.11.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого 25.07.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»

5.12.05.2015 року Жовтневим райониим судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 10 жовтня 2017 року о 17:35, зайшов до приміщення магазину «Атлант Будкомплект» (ТОВ «Атлант Будкомплект») розташованому по пр.-т. Московському, 118 у м. Харкові, де діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, взяв зі стенду з інструментами, шуруповерт «STANLEY SCD12.2», вартістю 3187,25 гривень, що належав ТОВ «Атлант Будкомплект», та знаходячись в приміщені магазину заховав його під свою куртку.

Після цього ОСОБА_4 , разом з вказаним майном покинув приміщення магазину, не оплативши його вартість, чим спричинив ТОВ «Атлант Будкомплект», матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно 10 жовтня 2017 року з магазину « Атлант Будкомплект» за адресою м. Харків пр-т Московський, 118 викрав з стенду з інструментами шуруповерт та, сховавши його під свою куртку, вийшов з магазину. Викраденим розпорядився на свою користь. Цивільний позов у сумі 3187, 25 грн. визнає у повному обсязі.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила факт крадіжки майна ТОВ « Атлант Будкомплект» та просила стягнути на користь товариства матеріальну шкоду у сумі 3187, 25 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_4 визнав вину в повному обсязі, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку і відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 , скоїв злочин середньої тяжкості, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують його покарання по справі не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, але враховуючи дані про його особу, характеристику ОСОБА_4 , відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, думки представника потерпілого, яка не наполягає на суворому покаранні, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов по справі підлягає задоволенню у повному обсязі у сумі 3187, 25 грн., тобто у сумі завданої матеріальної шкоди ТОВ « Атлант Будкомплект».

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки № 21002 від 10 листопада 2017 року про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 495,0 грн., які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п.1. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ « Атлант Будкомплект» матеріальну шкоду у сумі 3187, 25 грн. ( три тисячі сто вісімдесят сім грн. 25 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи у сумі 495, 0 грн. (чотириста дев`яносто п`ять грн. 00 коп.).

Речовий доказ: диск з відеозаписом з камер спостереження в приміщенні магазину «Атлант Будкомплект», який розташований за адресою: м. Харків, пр.-т. Московський, буд. 118 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1