Справа № 185/9289/17
Провадження № 1-кс/185/1934/17
У Х В А Л А
25 листопада 2017 року Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Кохівка Павлоградського району Дніпропетровської області, не працює, не одружений, українця, громадянина України, має середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27 жовтня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років 1 міс. позбавлення волі - запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В
Клопотанням слідчого, яке надійшло до суду 25.11.2017 року порушується питання про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 23 листопада 2017 року, приблизно о 02.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 попередньо домовившись про здійснення незаконного заволодіння транспортним засобом, з ОСОБА_5 , сумісно прийшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що у останнього у володінні мається транспортний засіб, марки ВАЗ 21061, державний номер якого НОМЕР_1 , який перебував у приміщенні гаража. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, куди самовільно зайшли, ОСОБА_5 , з метою проникнення у приміщення гаража, рукою зірвав навісний замок з воріт гаража, після чого, сумісно з ОСОБА_8 , таємно, будучи впевненими в тому, що їхні дії є непомітними для власника домоволодіння, зайшли в гараж, де знаходився транспортний засіб, марки ВАЗ 21061, державний номер якого НОМЕР_1 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 сумісно з ОСОБА_8 відчинили двері автомобіля, після чого ОСОБА_5 сів за кермо транспортного засобу та запустив двигун за використанням дротів від замку запалювання, отримавши можливість керувати вказаним автомобілем та здійснювати на ньому рух. Продовжуючи діяти умисно, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем, в якому на задньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_8 , розуміючи, що правомочності відносно транспортного засобу у них відсутні, виїхали з території домоволодіння АДРЕСА_2 , продовжуючи рух по вулиці, маючи на меті незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить ОСОБА_9 . Прокинувшись від звука двигуна транспортного засобу та побачивши протиправні дії по незаконному заволодінню належним йому автомобілем, який знаходився у приміщенні гаража, ОСОБА_9 вибіг з будинку та побіг слідом за транспортним засобом, з метою припинення протиправних дій водія. Розуміючи, що протиправні дії по незаконному заволодінню транспортним засобом стали очевидними для потерпілого ОСОБА_9 , який з метою припинення злочинних дій намагався сісти в салон автомобіля та зупини його, з метою недопущення ОСОБА_9 в салон автомобіля та уникнення затримання, маючи на меті продовження руху, ОСОБА_8 ногами наносив удари в обличчя ОСОБА_9 , в той час, як ОСОБА_5 рукою намагався виштовхнути ОСОБА_9 з салону транспортного засобу. Будучи зосередженим на потерпілому, не справившись з керуванням, ОСОБА_5 з`їхав на транспортному засобі в кювет, що призвело до зупинки автомобіля. Усвідомлюючи, що їхні дії стали помітними для власника автомобіля, після того як останній побіг до свого домоволодіння, злякавшись можливих дій ОСОБА_8 , який утримував в руках сокиру, ОСОБА_8 сумісно з ОСОБА_5 , залишивши транспортний засіб на місці його зупинки, з місця вчинення злочину втекли.

Попередня правова кваліфікація органів досудового розслідування дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненим з проникненням у приміщення.

На думку слідчого та прокурора, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки враховуючи ймовірну тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі підозрюваного, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи тяжкість злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, враховуючи слабкі соціальні зв`язки ОСОБА_5 , оскільки останній не працевлаштований, не має місця реєстрації, раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, в тому числі незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства, та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню за участю підозрюваного. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання за вчинений злочин, ОСОБА_5 , підтримуючи приятельські та родинні стосунки зі свідками по кримінальному провадженню, може вплинути на свідків, з метою схилення останніх до зміни показів та відмови від показів, взагалі.

В судовому засіданні підозрюваний заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пояснивши, що він не скоював зазначеного правопорушення.

Захисник заперечував проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, він не скоював даного правопорушення.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали повністю посилаючись на зазначені в ньому обставини.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у судовому розгляді, зокрема, міркування прокурора та слідчого, щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Прокурором та слідчим доведено, що відносно підозрюваного провадиться досудове розслідування, оскільки даний факт за №0003247 від 23.11.2017 року зареєстрований в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

24.11.2017 року о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.289 КК України.

Згідно п.п.1-5 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_5 , останній є особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, раніше судимий, не працює, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків кримінального провадження.

Поряд з цим, додані до клопотання слідчого покази потерпілого та свідків, протоколи огляду від 23.11.2017 року є вагомими і достатньо повно обґрунтовують підозру відносно ОСОБА_5 , щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків кримінального провадження. Зазначені ризики вимагають застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, в зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, за вчинення якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити йому заставу у розмірі - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,182,183,184,186,193,194,196,197, 309,372,395 КПК України, -

У Х В А Л И В
Клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто до 17 годин 55 хвилин 21 січня 2018 року.
Розмір застави визначити в сумі 64000.00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого і прокурора із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1
Ухвала оголошена, її зміст порядок та строк оскарження роз`яснені, копія мені вручена.

25 листопада 2017 року о______ год. ______хв. ____________ ОСОБА_5