Справа № 362/6244/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1299/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 07.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
7 грудня 2017 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого

засуджено за ч.4 ст.296 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку,19 червня 2016 року приблизно о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , поблизу дитячого майданчику, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, порушуючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до громадянина ОСОБА_9 , через малозначний привід у вигляді зауваження з боку останнього, не зважаючи на зауваження оточуючих щодо припинення вчинення ним протиправних дій та маючи умисел на застосування фізичної сили з хуліганських спонукань, в громадському місці, в присутності інших осіб, в тому числі, неповнолітніх дітей, наніс не менше 10 ударів ОСОБА_9 палкою, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді саден на лівому ліктьовому суглобі та лівій гомілці, синця на правій ступні, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, як такі, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, та висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою, з погрозами йому фізичною розправою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України, і призначити покарання у межах санкції даної статті у виді штрафу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що прокурор і суд вважає і називає малозначним приводом, те,що син захищав свою матір від протиправних дій з боку ОСОБА_9 , який ображав її нецензурними словами і штовхав. Пред`явлене обвинувачення після перекваліфікації ОСОБА_7 не визнає, оскільки не вчиняв хуліганських дій і не порушував громадський порядок. Обвинувачений вибіг з квартири захистити матір і жодним чином не збирався порушувати громадський порядок. Якби ОСОБА_9 не вчиняв протиправних дій відносно матері обвинуваченого, то події, які відбулися були б відсутні, оскільки під час конфлікту він перебував у квартирі і в конфлікті між матір`ю та ОСОБА_10 участі не приймав. При тому, що конфлікт відбувся між матір`ю та ОСОБА_10 , але при тому слідчим мати не була допитана, та в неї не були відібрані письмові пояснення, що і призвело до хибної перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч.4 ст.296 КК України. За даною статтею дії ОСОБА_7 можна кваліфікувати лише за умови, що в його діях буде встановлена спрямованість умислу на вчинення хуліганських дій. А короткочасна участь в бійці мала на меті захист матері, відносно якої вчинялися протиправні дії, а тому у його діях відсутній умисел на порушення громадського порядку, а як наслідок, на вчинення хуліганських дій. А щодо предмету, яким обвинувачений наносив тілесні пошкодження, то це є дерев`яна біта для гри в крікет, це не є предмет спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень. Металевою трубою потерпілий обвинуваченого не бив. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України відповідала фактичним обставинам справи і обвинувачений визнав свою вину за даною статтею.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг. Проте, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, а також якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку обов`язково зазначається, в тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Оцінку доказів, відповідно до вимог ст. 94 КПК України дає слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Усіх цих вимог Кримінально процесуального кодексу України, суд першої інстанції повною мірою не дотримався.
Так, стороною обвинувачення ОСОБА_7 було висонуто обвинувачення в тому, що він , у подвір`ї будинку, АДРЕСА_3 , поблизу дитячого майданчику, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, порушуючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до громадянина ОСОБА_9 , через малозначний привід у вигляді зауваження з боку останнього, не зважаючи на зауваження оточуючих щодо припинення вчинення ним протиправних дій та маючи умисел на застосування фізичної сили з хуліганських спонукань, в громадському місці, в присутності інших осіб, в тому числі, неповнолітніх дітей, наніс не менше 10 ударів ОСОБА_9 металевою трубою, обмотаною ізоляційною стрічкою, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді саден на лівому ліктьовому суглобі та лівій гомілці, синця на правій ступні, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, як такі, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, та висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою, з погрозами йому фізичною розправою.

Під час досудового слідства і в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , в підтвердження обвинувачення, стверджував, що тілесні ушкодження від яких він лікувався на протязі двох тижнів йому були заподіяні з застосуванням металевої труби.

Як видно із матеріалів кримінального провадження обвинувачення в судовому засіданні не змінювалось. В той же час згідно вироку кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченим з застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме деревяної палки. Будь якої оцінки наведеним обставинам у вироку не дано, незважаючи на те, що в даному випадку вчинення дій з застосуванням певного предмета має важливе значення, оскільки є кваліфікуючою ознакою.

У вироку не дано будь якої оцінки і конфлікту, який виник між потерпілим та матірю обвинуваченого і його вплив на подальшу ситуацію у контексті порушення громадського порядку. Не наведено у вироку і доказів в підтвердження обвинувачення в частині того, що обвинувачений висловлювався в адрес потерпілого нецензурною лайкою, з погрозами йому фізичною розправою та що заперечує обвинувачений.

Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справи і постановлення вироку», наголошується на необхідності суворого додержання кримінально-процесуального законодавства при здійсненні правосуддя в кримінальних справах незалежно від характеру і тяжкості вчиненого злочину, недопустимість будь-яких відхилень від вимог закону, маючи на увазі, що неухильне додержання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини і прийняття по ній законного, обґрунтованого і справедливого рішення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до того, що судом під час постановлення вироку щодо ОСОБА_7 не було належним чином дотримано вимог щодо законності судового рішення, а зазначені вище порушення вимог закону, відповідно до вимог ст.. 412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне судове рішення, як це передбачено ст. 370 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вимушена ухвалити у цій справі рішення про скасування оскаржуваного вироку, як такого, що не відповідає вимогам Кримінально процесуального кодексу України, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Крім того, під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей розглянути доводи, викладені в апеляційній скарзі і дотримуючись вимог КПК України, прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2017 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд справи в суді 1 інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4