Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/843/18
н/п 1-кп/490/73/2018
ВИРОК
Іменем України
25 квітня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000475, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Садовод Великобурлуцького району Харківської області, є громадянином України, неодруженим, має на утриманні малолітню дитину, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим:

- 14 квітня 2011 року Двуреченським районним судом Харківської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, від відбування якого був звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на один рік шість місяців;

- 20 червня 2011 року тим же судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі (25 вересня 2013 року звільнений від подальшого відбування покарання на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі строком на два роки три дні),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
27 листопада 2016 року, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні матрос на посаді номеру обслуги десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, за місцем свого проживання - у АДРЕСА_3 , до 08 год. 00 хвилин 16 січня 2018 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно він, проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні матрос на посаді номеру обслуги десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , що дислокується, що у АДРЕСА_4 , вранці 27 листопада 2016 року, не маючи поважних причин для звільнення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив вказану військову частину та поїхав до місця свого проживання - в селище Садовод Великобурлуцького району Харківської області, де допомагав своїй дружині, в якій були складні пологи і яка потребувала його допомоги, доглядати за новонародженою дитиною. 16 січня 2018 року він добровільно з`явився до військової частини і став до виконання своїх службових обов`язків.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він має постійне місце проживання, є раніше судимим, має на утриманні дитину 2016 року народження, за місцем служби характеризуються посередньо, брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, як обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів та як обставину, що його пом`якшує щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 має певне місце проживання, має на утриманні дитину віком до трьох років, брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на сході України та щиро покаявся у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на два роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом двох років від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: