СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/299/18
Провадження № 1-кс/306/51/18
Рядок статзвіту № 34
УХВАЛА

26.02.2018 року м. Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого СВ Свалявського ВП
Мукачівського ВП ГУНП у З/о ОСОБА_3
власника автомобіля ОСОБА_4
водія ОСОБА_5
його представника ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого з начальником Свалявського відділу Мукачівської Місцевої прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна із забороною його використання та розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася до суд із зазначеним клопотанням, мотивуючи його тим, що 17.02.2018 року біля 19.32 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Максимівка, вул. Шевченка, Збразького району, Тернопільської області, керуючи ввіреним йому вантажним автомобілем марки «Renault Magnum 440», 2004 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричіпом 2007 року випуску, марки «SCHMITZ», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , на автодорозі «Київ-Чоп», у напрямку м. Львова, у с. Неліпино, Свалявського району порушивши Правила дорожнього руху України здійснив наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній помер на місці.

Відомості по даному факту 18 лютого 2018 року внесено до ЄРДР за № 0000097, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Зазначає, що 18.02.2018 року, під час огляду місця події було тимчасово вилучено даний вантажний автомобіль з спеціалізованим напівпричіпом, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідчий вимоги клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. При цьому пояснила, що даний автомобіль з причіпом являється знаряддям злочину, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і у звязку з необхідністю його збереження, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження та проведення ряду експертиз виникла потреба накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Власник автомобіля, водій та його представник у судовому засіданні згадане клопотання просили задовольнити частково. Не заперечивши щодо накладення арешту на автомобіль просили надати можливість розпоряджатися спеціалізованим напівпричіпом до нього, оскільки у останньому знаходиться вантаж, який необхідно доставити за призначенням. Окрім того заборона використання напівпричіпу тягне за собою зупинення підприємницької діяльності та порушення умов, укладених контрактів. Представник ОСОБА_5 надав розписку сестри потерпілого про відсутність з її боку претензій майнового характеру.

Заслухавши думку слідчого, власника автомобіля, водія та його представника, оцінивши в сукупності надані слідчим докази з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість та законність клопотання, у зв`язку з чим таке належить задовольнити частково зважаючи на наступне.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у провадженні слідчого відділу Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000097 від 18.02.2018 року, правова кваліфікація: ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 4).

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_10 про те, що 17.02.2018 року біля 19.32 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Максимівка, вул. Шевченка, Збразького району, Тернопільської області, керуючи ввіреним йому вантажним автомобілем марки «Renault Magnum 440», 2004 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричіпом 2007 року випуску, марки «SCHMITZ», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , на автодорозі «Київ-Чоп», у напрямку м. Львова, у с. Неліпино, Свалявського району, навпроти АЗС АЕМП, порушивши Правила дорожнього руху України здійснив наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній помер на місці.

Згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням же арешту майна є запобігання можливості його, зокрема відчуження.

За ст. 173 КПК України - при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , вантажний автомобіль марки «Renault Magnum 440», 2004 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 та спеціалізований напівпричіп 2007 року випуску, марки «SCHMITZ», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_6 на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 . (а.с. 7-8).

Положення ч. 4 ст. 173 КПК України визначають обовязок суду застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме: вантажний автомобіль марки «Renault Magnum 440», 2004 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 та спеціалізований напівпричіп 2007 року випуску, марки «SCHMITZ», моделі S сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_6 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 .
Заборонити ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 та іншим особам користуватися та розпоряджатися вантажним автомобілем марки «Renault Magnum 440», 2004 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 .
Передати ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання з правом користування без права розпорядження належний йому спеціалізований напівпричіп 2007 року випуску, марки «SCHMITZ», моделі S сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_6 .

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам судового процесу.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ

СВАЛЯВСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1