Cправа № 750/8941/17
Провадження № 1-кс/750/2103/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2017 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0007467 від 15.09.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:
18.09.2017 року до суду, засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 , яке погоджено прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт із забороною розпоряджатись та користуватись на пару синіх мокасинів з білими підошвами та білими вузькими смужками на резинках, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, слідчий у своєму клопотанні просить розглядати його без виклику осіб, у власності яких перебувають вилучені речі.

Вивчивши клопотання про арешт майна з доданими до нього документами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За змістом абзацу 2 частини 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зазначеним вимогам Кримінального процесуального кодексу України подане слідчим, за погодженням із прокурором, клопотання взагалі не відповідає.

Слідчим у клопотанні зазначено, що вказані у клопотанні речі, на які той просить накласти арешт, були вилучені під час складання протоколу затримання особи 15.09.2017 року, а саме ОСОБА_5 .

16.09.2017 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Однак, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, слідчий вказує, що розгляд такого необхідно провести без виклику осіб, у власності яких перебувають вилучені речі, що суперечить нормам ч.2 ст. 172 КПК України, оскільки майно, що належить арештувати вже було тимчасово вилучене 15.09.2017 року під час обшуку затриманої особи, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.09.2017 року, на підтвердження чого до матеріалів клопотання самим же слідчим надано копію вищевказаного протоколу, та й в самому клопотанні слідчий посилається на цю обставину. Тобто, посилання слідчого на вказану норму закону є незрозумілим та жодним чином не мотивоване.

Отже, ані власника майна, який підлягає виклику в судове засідання, ані захисника такого, хоча з копії повідомлення про підозру слідує, що ОСОБА_4 користується послугами адвоката, слідчим вказано не було, що унеможливлює суд повідомити таких про дату, час та місце розгляду клопотання.

Крім того, з резолютивної частини клопотання слідчого не зрозуміло, кому саме він просить заборонити розпоряджатись та користуватись парою синіх мокасинів з білими підошвами та білими вузькими смужками на резинках, які належать ОСОБА_4 .

Більш того, в мотивувальній частині клопотання слідчий посилається на ч.3 ст. 170 КПК України, згідно до якої з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, частиною першою статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий у своєму клопотанні, яке погоджено прокурором, лише цитує зазначені норми Кримінального процесуального Кодексу України, при цьому жодного обґрунтування наявності достатніх підстав вважати, що зазначені у клопотанні речі дійсно відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, не наводить, і суджень, які дають підстави вважати, що пара синіх мокасинів з білими підошвами та білими вузькими смужками на резинках, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, не висловлює.

Крім цього, слідчий у поданому клопотанні лише перераховує на виконання яких завдань ним таке було подане, як то приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрата, знищення, використання, перетворення, пересування, передача, відчуження, та не надає доказів на підтвердження існування обставин, передбачених ч.11 ст. 170 КПК України, як і не зазначає взагалі про такі у клопотанні.

До того ж, слідчий суддя звертає увагу й на те, що в передостанньому абзаці мотивувальної частини клопотання слідчого зазначено, що з метою забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти арешт на «перераховані вище речові докази, а саме мобільний телефон з флеш та сім карткою, під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину», тоді як в резолютивній частині клопотання слідчий ставить питання про арешт зовсім іншого майна, як то «пара синіх мокасинів з білими підошвами та білими вузькими смужками на резинках, які належать ОСОБА_4 ».

Враховуючи, що слідчим під час звернення до суду грубо порушені норми процесуального закону, котрі стосуються вирішення питань пов`язаних із заходами забезпечення кримінального провадження (ст. ст. 2, 9, 40, 170, 171 КПК України) зазначені вище, таке клопотання наразі є необґрунтованим та немотивованим, а в діях прокурора, котрий погодив дане клопотання, однак повинен був здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та виявляти такі порушення, вбачається невиконання своїх обов`язків відповідно до вимог ст. 36 КПК України, що в цілому призводить до порушення строків досудового розслідування, прав учасників кримінального провадження та нераціонального використання робочого часу працівниками слідства, прокуратури та суду. Всі питання, пов`язані з застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження законодавцем достатньо прописані у КПК України, вони є зрозумілі, недвозначні та не потребують додаткового тлумачення, проте до суду продовжують надходити клопотання слідчих, погоджені прокурорами, які не відповідають вимогам КПК України.

Недодержання зазначених вимог є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, що випливає зі змісту ч.3 ст. 172 КПК України.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно - повернути прокурору Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків 72 години.

Копію ухвали направити керівнику Чернігівської місцевої прокуратури з метою попередження подальших порушень конституційних прав громадян та реагування на допущені.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1