Справа № 344/6885/17
Провадження № 11-кп/779/462/2017
Категорія ст.185 ч.3КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000540 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 07 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 185 ч.3 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано - Франківська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого: 22.10.2007 року Тисменицьким районним судом Івано Франківської області за ст. 185 ч.3, ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 03.12.2008 року Івано Франківським міським судом Івано Франківської області за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2, ст. 289 ч.2, ст. 304, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 04.03.2011 року на підставі постанови Коломийського міськрайонного суду від 25.02.2011 року умовно - достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 23 дні; 05.12.2013 року Івано Франківським міським судом Івано Франківської області за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини та правильну кваліфікацію його дій вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є надто суворим, оскільки не відповідає його поведінці після скоєння злочину, а саме під час досудового розслідування та в судовому засіданні. Зазначає, що суд в повній мірі не врахував всі пом`якшуючі обставини, а саме те, що він щиро розкаюється у вчиненому злочині, усвідомив протиправність своїх дій та недопустимість такої поведінки у майбутньому, активно сприяв розкриттю злочину, його стан здоров`я, який потребує постійного стаціонарного лікування в ОПНЛ, та думку потерпілого, який до нього немає жодних претензій. Окрім цього, вказує, що судом в мотивувальній частині вироку безпідставно враховано обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, та не наведено жодних мотивів про не можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. Просить вирок Івано Франківського міського суду від 07.09.2017 року змінити в частині призначеного покарання три роки позбавлення волі та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

За вироком суду ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_8 залишено без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вказано рахувати з 20 червня 2017 року. Відповідно до ст.72 КК України, з урахуванням положень ст. 5 КК України, зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 20.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 527 гривень 76 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи № 4.3-82/17 від 24.03.2017 року.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.

У період часу з 03.02.2017 до 11.02.2017 ОСОБА_8 побачив в коридорі квартири АДРЕСА_2 , ключ від вхідних дверей, де спільно із потерпілим ОСОБА_10 проводив ремонті роботи. Після цього в нього виник умисел на таємне заволодіння електроінструментами. В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужого майна, взяв без дозволу власника ключ від замка вхідних дверей вказаної квартири.

12 лютого 2017 року о 19 год. ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, направився до будинку АДРЕСА_3 . За допомогою отриманого без дозволу ключа, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, ОСОБА_8 відчинив вхідні двері квартири АДРЕСА_4 та проник всередину, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 , а саме: перфоратор марки «Макіtа», моделі «НR2470» та дриль електричну марки «ПРОТОН» моделі «ДЕ-450», вартість яких згідно висновку експерта №4.3-82/17 від 24.03.2017 становить 1777, 33 грн. та 464,54 грн.

Після того ОСОБА_8 місце вчинення злочину покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2328, 00 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по кримінальному провадженні достовірних доказах і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Виходячи з положень ст. 401 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Тому на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що судом не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини є безпідставними, оскільки всі переліченні обвинуваченим ОСОБА_8 в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття та

добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Окрім цього, судом першої інстанції враховано дані на особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, востаннє 05.12.2013 року Івано Франківським міським судом Івано Франківської області за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді арешту на 6 місяців, 29.11.2016 року прокуратурою Тисменицького району Івано Франківської області направлено до Тисменицького районного суду обвинувальний акт з угодою про примирення щодо ОСОБА_8 за ст. 185 ч.1 КК України, що на даний час не розглянуто, не працює, на обліку ОНД не перебуває, з 2001 року перебуває на обліку ОПНЛ №3 з діагнозом « Розлади особистості та поведінки (органічне ураження ЦНС внутріутробне) з імпульсивно агресивною поведінкою, зниження когнітивних функцій на фоні зловживання алкоголю», згідно висновку судово психіатричного експерта № 116/2017 від 15.05.2017 року ОСОБА_8 виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку; на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, згідно довідки УВП №12 від 04.08.2017 року.

Щодо доводів наведених обвинуваченим ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції безпідставно враховано обтяжуючу обставину рецидив злочинів, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з даного вироку (а.с. 111-112) обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України .

Окрім цього, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив покарання, яке відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, як і не встановлено обставин для застосування ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, як необґрунтовану, оскільки доводи даної апеляційної скарги повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити - без задоволення, вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 07 серпня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5