"02" січня 2018 р. Справа № 363/2/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2018 року м. Вишгород
Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Вишгородського відділу Києво - Святошинської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001256 від 31.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
31.12.2017 року до Вишгородського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення по спецлінії 102 про те, що 31.12.2017 року близько 02 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувавши фізичну силу до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній помер.

31.12.2017 року відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.12.2017 року в вечірній час доби (точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим), ОСОБА_6 , перебуваючи в дачному будинку свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми товаришами, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , вживали алкогольні напої за місцем свого перебування. 31.12.2017 близько 02 год. 00 хв. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, який переріс у бійку в ході вказаного конфлікту, ОСОБА_6 здійснив захват ОСОБА_7 в області шиї, розуміючи небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті, тобто діючи умисно та маючи на меті заподіяння смерті останньому здійснив напад на ОСОБА_7 з метою удушення останнього. Застосовуючи значну фізичну силу при стисканні шиї ОСОБА_7 підозрюваний ОСОБА_6 заподіяв останньому смерть.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 359 від 31.12.2017 причиною смерті ОСОБА_7 є механічна асфіксія в наслідок задушення руками

31.12.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочини, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків.

Вищеперераховане може свідчити про те, що ОСОБА_6 не маючи постійного місця проживання на території Вишгородського району, Київської області, усвідомлюючи міру покарання передбачену ч. 1 ст. 115 КК України може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також зважаючи на той факт, що досудове розслідування триває, в рамках кримінального провадження є необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових) дій за участю потерпілого та свідків, ОСОБА_6 , в якого з останніми наявні певні соціальні відносини може незаконно на них впливати.

З огляду на викладене, слідчий СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду із зазначеним клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

У судовому засіданні слідчий та прокурор заявлене клопотання підтримали та просили обрати запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою мотивуючи свою позицію тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив особливо тяжкий злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків. Зазначені ризики, відповідно частини 1 статті 177 КПК України є підставою для обрання саме такого, запропонованого ним , виду запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_6 такого виду запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики відповідно частини 1 статті 177 КПК України слідчим та прокурором не доведені, підозрюваний ОСОБА_6 офіційно працює, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, також зазначив, що органами досудового розслідування не вірно кваліфіковані дії підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки він не мав умислу на умисне вбивство. Просив суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав думку свого захисника. Пояснив, що він захищався та не мав умислу на вбивство, також просив застосувати до нього домашній арешт.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею зазначається наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Позиція слідчого та прокурора ґрунтується на пунктах 1, 3 зазначеної норми КПК України.
Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Як вбачається із наданої копії паспорта ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, працює, позитивно характеризується за місцем роботи.
Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, а також не доведення стороною обвинувачення ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_6 від досудового слідства, та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження та клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183-184, 193-194, 372, 395 КПК України, слідчий судя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів тобто до 01.03.2018 р. включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі процесуальні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) після 20.00 години та до 07.00 години ранку наступної доби не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Виконання ухвали доручити Дарницькому УП ГУНП в м.Києві.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.
Строк дії ухвали - до 01.03.2018 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1