печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка звернулась зі скаргою ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України від 23.05.2017 про закриття кримінального провадження №0000948,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України від 23.05.2017 про закриття кримінального провадження №0000948.

Вважає, що рішення про закриття кримінального провадження №0000948 слідчим було прийняте всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 9. 110, 284 КПК України, передчасно і необгрунтовано, у зв`язку з чим постанова старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 23.05.2017 року про закриття кримінального провадження №0000948 з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, є такою, що винесена незаконно.

Заявник зазначає, що 22.12.2016 працівниками правоохоронних органів (Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, спецпідрозділів Національної поліції України тощо, які діяли під «загальним» керівництвом саме слідчого ОСОБА_6 ) в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0005912 від 10.06.2014 був проведений обшук в нежитлових приміщеннях будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Процес проведення правоохоронцями обшуку супроводжувався проникненням до офісних приміщень № 339 та № 341, які використовується ОСОБА_3 - директором ТОВ «Сучасні Технології Інформації та Бізнесу» (далі - ТОВ «СТІБ»), та співробітниками очолюваного ним товариства в виробничих цілях, а також вилученням у ОСОБА_7 належного йому мобільного телефону «IPhone 5», дозвіл на вилучення якого відповідною ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук не надавався. Таким чином, за результатами проведеного обшуку особами, що його здійснили, у ОСОБА_7 , були вилучені речі, які не входили до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді від 14.12.2016 року № 757/62108/16-к.

В той же час відповідно до приписів ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на обшук, вважаються тимчасово вилученим майном. 26.12.2016 слідчим управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0005912 від 10.06.2014 до Печерського районного суду м. Києва було внесене клопотання про арешт всіх речей і документів, вилучених з приміщення вищезазначеної будівлі 22-23.12.2016 року під час проведення обшуку, в тому числі - вилученого ОСОБА_7 мобільного телефону «IPhone 5».

17.01.2017 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 в справі № 757/64568/16-к постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 в частині накладення арешту на вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон «IPhone 5».

У той же час, всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства щодо обов`язковості виконання судових рішень, протягом тривалого часу особами, які проводять досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005912 від 10.06.2014 року (в тому числі - слідчим ОСОБА_6 ) вимоги ст. ст. 173, 169 КПК України, які повинні були бути виконані у зв`язку із фактом постановлення вищезазначеного судового рішення - ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 17.01.2017 в справі № 757/64568/16-к - безпідставно та протиправно не виконувалися. Зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що слідчий не забезпечив повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин, що мають значення в кримінальному провадженні, провівши досудове розслідування в ньому з неприпустимою неповнотою.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_3 просив скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 23.05.2017 про закриття кримінального провадження №0000948.

В судовому засіданні особа, що звернувся зі скаргою ОСОБА_3 , його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, посилаючись на викладені в ній доводи, зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без належно проведеної перевірки. Наголосили, що в ході досудового розслідування слідчий ОСОБА_5 не врахував, що слідчим ОСОБА_6 було порушено вимоги ст. 236 КПК України та після відмови слідчим суддею в арешті тимчасово вилученого майна не повернув телефон власнику, що і потягнуло за собою звернення із заявою про злочин.

Також ОСОБА_3 зазначив, що слідчий ОСОБА_5 не звернув увагу на порушення, допущені працівниками правоохоронного органу в ході проведення обшуку, що також вказує на наявність в їх діях складу злочину.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, заперечив проти доводів скарги, зазначивши, що досудове розслідування ним проведено повно та об`єктивно, а постанова про закриття кримінального провадження є законною та обгрунтованою, винесеною з дотриманням вимог КПК України, на підставі сукупності зібраних в ході досудового розслідування доказів. Зазначив, що в ході досудового розслідування не встановлено умислу слідчого на невиконання судового рішення, тоді як заявника було повідомлено про апеляційне оскарження відповідної ухвали. Звернув увагу, що рішенням слідчого судді від 17.02.107 не було визначено будь-якого обов`язку та не покладено його на конкретну особу. Також вказав, що вилучений у ОСОБА_3 під час обшуку мобільний телефон не мав статусу тимчасово вилученого майна, оскільки ухвалою слідчого судді від 14.12.2016, якою надавався дозвіл на проведення обшуку, надано дозвіл на виявлення та вилучення засобів зв`язку, якими є в тому числі і мобільні телефони. Заперечення на подану скаргу подав в письмовому вигляді, вони долучені до матеріалів провадження за скаргою. Просив подану скаргу залишити без задоволення.

Дослідивши надані слідчому судді матеріали закритого кримінального провадження, заслухавши доводи сторін, додатково вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків.

Третім слідчим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000948, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2017 за ч. 3 ст. 382 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.03.2017 та заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення за фактом невиконання службовими особами Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України судового рішення.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 23.05.2017 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях старшого слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч 3. ст. 382 КК України /а.м. 268-275/.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з дати на супровідному листі, Генеральною прокуратурою України направлено оскаржувану постанову заявнику 23.05.2017 (а.с.276). Разом з цим, в наданих слідчому судді матеріалах закритого кримінального провадження відсутні відомості на підтвердження отримання ОСОБА_3 копії оскаржуваної постанови. За вказаних обставин та виходячи з положень ст. ст. 303 КПК України слідчий суддя вважає, що дану скаргу подану у встановлений законом строк.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів закритого кримінального провадження, при здійсненні досудового розслідування слідчим вчинено ряд дій з метою встановлення фактичного існування доказів, які підтверджують (спростовують) реальність конкретної події злочину (наявність /відсутність в діяннях осіб складу злочину), а саме: проаналізовано дані, що містяться в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо вчинення щодо нього злочину старшим слідчим в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 (а.м. 2-4), частково оглянуто та надано оцінку матеріалам кримінального провадження № 0005912 від 10.06.2014, такі матеріали в копіях долучені до матеріалів провадження (постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчій групі від 20.12.2016; копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.12.2016 про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 4; протоколу обшуку від 22.12.2016 - 23.12.2016 із додатком та зауваженнями; постанова про визнання речовими доказами від 23.12.2016; клопотання про арешт тимчасово вилученого майна від 26.12.2016; копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_8 від 17.01.2017 про частковий арешт майна; протоколу додаткового огляду предметів та документів із додатком від 28.02.2017; протоколу повернення тимчасово вилученого майна від 28.02.2017 )/а.м. 70-141, а.м. 147-223/, допитано потерпілого ОСОБА_3 /а.м. 227-233/, старшого слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 (а.м. 238-243), та надано зібраним доказам належну оцінку.

Підстав для висновку, що в ході нового досудового розслідування можуть бути встановлені додаткові обставини, слідчим суддею не встановлено і скарга на постанову про закриття кримінального провадження підстав для такого висновку не містить.

Крім того, не можуть бути взяті слідчим суддею до уваги доводи сторони захисту про те, що вилучений під час обшуку у ОСОБА_3 телефон «Айфон 5» набув статусу тимчасово вилученого майна, а тому підлягав поверненню у випадку не накладення на нього арешту, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документа, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Так, виходячи зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.12.2016 у справі № 757/62108/16-к про надання дозволу на проведення обшуку встановлено, що судом надавався прямий дозвіл на відшукання та вилучення засобів зв`язку, якими є також і мобільні телефони.

Ухвала слідчого судді від 17.01.2017, якою клопотання слідчого про арешт майна було задоволено частково, не було зазначено переліку тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб, як то передбачено пунктами 3, 5 ч. 5 ст. 173 КПК України. Тобто, слідчим суддею, виходячи зі змісту відповідної ухвали, не приймалось рішення про повернення майна особі, тоді як заявник фактично скаржиться на невиконання слідчим положень ст. 236 КПК України, про що також звернув увагу при наданні пояснень в судовому засіданні.

В свою чергу невиконання слідчим вимог ст. 236 КПК України, навіть у разі встановлення такого факту, не становить складу злочину, передбаченого ст. 382 КПК України. Вказані дії слідчого підлягають контролю з боку слідчого судді та можуть бути вирішенні шляхом подання скарги на неповернення тимчасово вилученого майна.

Вважаю, що наведене виключає наявність об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 382 КК України (умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, або перешкоджання її невиконанню, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним інтересам) в діях службових осіб Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, а також суб`єктивної сторони у вигляді умислу на невиконання судового рішення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваній постанові, та не знаходить підстав для задоволення скарги.

Що стосується посилань ОСОБА_3 в судовому засіданні на неврахування слідчим допущених порушень під час проведення обшуку, варто зазначити, що заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, що датована 07.02.2017 та на підставі якої проводилось досудове розслідування, стосувалась виключно обставин умисного невиконання, на думку заявника, ухвали слідчого судді про часткове задоволення клопотання про арешт майна, при цьому заявник просив внести до ЄРДР відомості за ст. 382 КК України, тому наведені посилання є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 93, 94, 214, 303, 305, 306, 307,309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України від 23.05.2017 про закриття кримінального провадження №0000948, - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1