Справа № 415/5065/17
Провадження № 11-сс/782/296/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5.12.2017 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 9.10.2017 р.,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 на бездія-льність слідчого Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. щодо невнесення відомостей про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 374 та ч. 2 ст. 397 КК України, до ЄРДР.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в заяві ОСОБА_7 вказані відомості про вчинення кримінальних правопорушень, які носять загальний характер та суб`єктивну оцінку за-явника, які не підтверджені об`єктивними даними і не вказують на передбачені чинним криміна-льним законодавством ознаки злочину.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого Лиси-чанського ВП ГУНП в Луганській обл. невідкладно внести відомості за поданою ним заявою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 374 та ч. 2 ст. 397 КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Посилаючись на ст. ст. 8 та 129 Конституції України, ст. 24 КПК України, вважає, що має право на апеляційне оскарження ух-вали слідчого судді. Вказує, що його заяв повністю відповідає вимогам ст. 214 КПК України, а то-му слідчий чи прокурора зобов`язані були внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення та розпочати досудове розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка вважав, що слідчий суддя прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на каса-ційне оскарження судового рішення;

Частина 2 ст. 8 Конституції України вказує, що норми Конституції України є нормами пря-мої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпо-середньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуаль-них рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді. Гарантується право на перегляд вироку, ух-вали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в су-ді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, поса-дових і службових осіб. А також згідно рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. №19- рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення ч. 2 ст. 55 Конституції України не-обхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи без-діяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службо-вих осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судо-чинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що хоча ст. 309 КПК України і не перед-бачає право на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді за наслідками розгляду даного виду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, але з огляду на норми Конституції України, які є нор-мами прямої дії, апеляційний суд приймає дану апеляцію до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 1 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи по-відомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобо-в`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володіль-цем тимчасово вилученого майна.

Суд першої інстанції встановив, що 11.08.2017 р. ОСОБА_7 звернувся до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. із заявою про вчинення суддями Лисичанського міськсуду Луганської обл. кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 374 та ч. 2 ст. 397 КК України. Цього ж дня заява ОСОБА_7 було належним чином прийнята та зареєстрова-на Лисичанським ВП ГУНП в Луганській обл. ЖЄО № 11076 ( а. пр. 5-8).

За результатами перевірки зазначеної заяви та дій вказаних у ній осіб заявнику 4.09.2017 р. була направлена відповідь т.в.о. начальника Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_8 з посиланням на Закони України «Про звернення громадян» та «Про судоустрій і статус суддів» ( а. пр. 49-50). Тобто, дії, передбачені ст. 214 КПК України не були виконані ані слідчим поліції, ані відповідним прокурором.

Слідчий суддя погодився з такими порушеннями КПК України і вказав, що вказані в заяві ОСОБА_7 відомості про вчинення кримінальних правопорушень носять загальний характер та суб`єктивну оцінку заявника, які не підтверджені об`єктивними даними і не вказують на передба-чені чинним кримінальним законодавством ознаки злочину. По суті заяви ОСОБА_7 встанов-лено, що він просить внести до ЄРДР відомості про те, що на його думку, колегією суддів Лиси-чанського міськсуду Луганської обл. вчинені кримінальні правопорушення по факту винесення завідомо неправосудного рішення, в результаті його незгоди з діями чи бездіяльністю суддів при здійсненні ними судочинства. Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наяв-ність в діях суддів ознак злочину.

Рішення суду і відповідно дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою та судовим розглядом справ можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку, що є забезпеченням конституційного принципу незалежності суддів та за-борони втручання у вирішення справ належним судом. Рішення суду, дії чи бездіяльність оскар-жується лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України та законодавством про судо-чинство.

Виходячи з цих підстав, слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_9 від 11.08.2017 р. мі-стить твердження щодо вчинення колегією суддів Лисичанського міськсуду Луганської обл. у складі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передба-чених ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 374, ч. 2 ст. 397 КК України, однак відомості, які б вказували на вчинення вказаних злочинів і які підлягають внесенню до ЄРДР в заяві відсутні, тобто фактич-но доводи заявника зводяться до незгоди з якістю та повнотою здійснення судового розгляду та прийнятими судовими рішеннями, що за своїм змістом є позапроцесуальним способом їх оскар-ження, в зв`язку з чим відсутні підстави, передбачені ст. 214 КПК України, для внесення відомос-тей по заяві до ЄРДР та відповідно - зобов`язання вчинити такі дії.

Але, як вбачається з заяви ОСОБА_7 , вона повністю відповідає вимогам ст. 214 КПК України. До того ж, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідом-лення про кримінальне правопорушення. Така правова позиція викладена у Листі ВССУ з розгля-ду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4 -12 від 9.11.2012 р .

Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу до-судового розслідування. КПК України передбачає первісну дію по перевірці заяви про вчинення кримінального правопорушення - внесення відомостей до ЄРДР, а вже потім визначення підслід-ності досудового розслідування такого кримінального провадження, правоохоронні органи не мо-жуть послатися па необхідність проведення перевірки як причину невнесення відомостей до ЄРДР по суті заяви громадянина. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного в ЄРДР. Лише проведення слідчим викладених у заяві обс-тавин, посадова особа може дійти висновку, що ознаки складу кримінального правопорушення відсутні і тому винести постанову про закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не до-пускається.

На думку апеляційного суду, у протоколі про прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення від 11.08.2017 р. зазначені цілком достатні відомості для їх внесення до ЄРДР.

Слідчий суддя при розгляді скарги не повністю встановив та не дав належної оцінки наве-деним вище обставинам, а тому ухвалив незаконне рішення, яке підлягає безумовному скасуван-ню.

Апеляційний суд не погоджується з висновками слідчого судді, що звернення до правоохо-ронного органу з заявою про вчинення злочину є втручанням у здійснення правосуддя. Необхідно надати компетентному правоохоронному органу виконати всі дії, передбачені КПК України, за відповідною заявою будь-якої особи.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді, про те, що в скарзі

вказані відомості про вчинення кримінальних правопорушень, які носять загальний характер та суб`єктивну оцінку заявника, які не підтверджені об`єктивними даними і не вказують на передба-чені чинним кримінальним законодавством ознаки злочину є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 410, 419 та 422 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 9.10.2017 р., якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл., щодо невнесення відомостей про скоєння кримінальних правопору-шень, передбачених ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 374 та ч. 2 ст. 397 КК України, до ЄРДР.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Лисичансь-кого ВП ГУНП в Луганській обл., що полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопо-рушення до ЄРДР задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. чи уповнова-женого прокурора внести відомості за поданою ОСОБА_7 заявою про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 374 та ч. 2 ст. 397 КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухва-лу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді