В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2017 Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

законного представника

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з освітою неповною середньою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , засудженого Шевченківський районним судом м. Львова 01 вересня 2017 року за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі, під вартою з 25.06.2016 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Неповнолітній ОСОБА_8 18 жовтня 2015 року,перебуваючи на перехресті вулиць Котлярська Зернова у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито повторно заволодів мобільним телефоном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 марки «HTC Desive S» з сім-картою оператора «Київстар» та картою пам`яті об`ємом 16 Гб вартістю 4000,0 гривень, а всього викрав майно на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 ; продовжуючи свої злочинні дії в той же день 18.10.2015 року близько 23 години 10 хвилин, перебуваючи на вул. Городоцькій, 14 у м. Львів, намагаючись утримати, викрадене ним майно, коли потерпілий ОСОБА_11 намагався його повернути, умисно наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розглядом здоров`я.

Вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів ОСОБА_8 не визнав, від дачі показань відмовився.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 не визнав вини у скоєних злочинах, його винуватість доведена наступним.

Свідок ОСОБА_12 показала, що її син товаришує з ОСОБА_8 . Одного вечора (на даний час не може пригадати день і час, оскільки пройшов тривалий період) її сину зателефонував ОСОБА_8 , запропонував купити у нього мобільний телефон. Вона не заперечувала, оскільки син мріяв придбати телефон. ОСОБА_8 сказав, що телефон його батьки дозволили йому його продати.

Через декілька днів прийшли працівники міліції і повідомили, що телефон який її син придбав у ОСОБА_8 крадений і який нею добровільно повернуто (том 2 а.с.141).

Неповнолітній свідок ОСОБА_13 показав, що бачив як ОСОБА_8 брав із рук ОСОБА_14 мобільний телефон, з яким зайшов за ріг будинку. Потім ОСОБА_14 побіг за ОСОБА_8 , коли повернувся сказав, що ОСОБА_8 втік з його телефоном, а коли він намагався його затримати наніс тілесні ушкодження.

За висновком експерта від 14.11.2015 року (том 2 а.с.138-139) у неповнолітнього ОСОБА_14 згідно медичних документів, наданих з Міської дитячої клінічної лікарні м. Львова 19 жовтня 2015 року лікарями було встановлено діагноз: «Струс головного мозку», з приводу чого він протягом тижня лікувався амбулаторно. Вказана травма голови утворилась від дії тупого предмета, могла виникнути 18 жовтня 2015 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, оцінюючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочині, його дії за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфіковані правильно як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки насильство було застосовано з метою утримання вже вилученого ним майна, що створює сукупність злочинів.

Заперечення ОСОБА_8 своєї винуватості у скоєнні злочинів і відмову від дачі показань, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне ним.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 21 квітня 2014 року близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав велосипед марки «Ocean» вартістю 1500,0 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Як на доказ, що крадіжка скоєна ОСОБА_8 орган досудового розслідування покликається на запис з камери відеоспостереження від 21.04. 2014 року, з під`їзду буд. АДРЕСА_2 .

Даний відеозапис суд не визнає належним та допустимим доказом, оскільки при дослідженні даного відеозапису під час досудового розгляду обличчя особи, що викрала велосипед, чітко не проглядається, що позбавляє можливості стверджувати, що дана особа є ОСОБА_8 .

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_10 не зміг категорично ствердити, що ОСОБА_8 та особа на відеозаписі є однією і тією ж особою, а інших доказів органом досудового розслідування не здобуто. Тому по даному епізоду ОСОБА_8 підлягає виправданню за недоведеністю.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який на час скоєння злочину був не судимий, злочин скоїв у неповнолітньому віці, не навчався (том.2 а.с.154), був позбавлений належної батьківської опіки, (том 2 а.с.160, 171-172, 178-180), за висновком органу пробації (том 2 а.с.180) має високий ризик вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи наведене суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статей інкримінованих йому злочинів, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає відповідно до п.3 ч.1 ст. 66 КК України вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «HTC Desive S» IMEI: НОМЕР_1 залишити у власності потерпілого ОСОБА_11 .

-CD-R диск з камери відеоспостереження залишити при матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання

-за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення вол;

-за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді арешту на строк тридцять діб.

-
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

За ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_8 виправдати за недоведеністю.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 25 червня 2016 року по день набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «HTC Desive S» IMEI: НОМЕР_1 залишити у власності потерпілого ОСОБА_11 .

-CD-R диск з камери відеоспостереження залишити при матеріалах справи.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1