Справа № 573/83/18
Номер провадження 1-кп/573/37/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Ворожба Білопільського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 07 грудня 2017 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, штраф сплачений, судимість не погашена і не знята
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки міста Ворожба Білопільського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

- за ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29 липня 2017 року близько 18 години між ОСОБА_5 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_6 на городі останньої за адресою: АДРЕСА_1 виникла словесна сварка, яка переросла в бійку, під час якої ОСОБА_5 схопила ОСОБА_6 за волосся з лівої сторони та потягла за них.

В цей час ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вдома за адресою: АДРЕСА_1 , почула зі сторони городу крики доньки ОСОБА_5 та сусідки ОСОБА_6 , тому вирішила піти з`ясувати, що там трапилось.

Прибігши на город ОСОБА_6 , ОСОБА_4 побачила, що її донька ОСОБА_5 сваряться з ОСОБА_6 , сварка переросла в бійку і донька тримала ОСОБА_6 за волосся.

Побачивши бійку та розізлившись на ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вдарила її 1 раз кулаком правої руки по голові, а ОСОБА_5 при цьому тримала ОСОБА_6 за волосся. ОСОБА_4 вдарила ОСОБА_6 кулаком правої руки в область губ, від чого потерпіла впала на землю.

Тоді ОСОБА_4 вдарила 1 раз ногою ОСОБА_6 по спині з правої сторони. А потім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли невизначену кількість ударів по тілу ОСОБА_6 .

Своїми злочинними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: осаднення по задній поверхні шиї, сліди саден на передній поверхні гомілок, забійні рани обох гомілок, садна та синці обох верхніх та нижніх кінцівок, садно задньої поверхні шиї, струс головного мозку, ЗЧМТ, забій правої грудної клітки, ДЕП ІІ ступеню змішаного генезу з антенно-вестибулярним симптомом на фоні травми голови, які відносяться до категорії легких,що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів, але не більше 21 дня.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розуміли їх суспільну небезпечність, усвідомлювали можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажали їх настання, тобто діяли з прямим умислом.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість визнала повністю, щиро розкаялася та дала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема показала, що 29 липня 2017 року близько 18 год. перебувала вдома у стані алкогольного сп`яніння, коли почула крики доньки з двору ОСОБА_6 . Побігла на крики та побачила, що донька б`ється з потерпілою. Вона розізлилась на потерпілу і стала її теж бити. Вдарила по обличчю, голові та інших частинах тіла. Зараз не пам`ятає точно, скільки раз вдарила ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість визнала повністю, щиро розкаялася та дала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема показала, що 29 липня 2017 року близько 18 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно з матір`ю ОСОБА_4 побили потерпілу ОСОБА_6 у дворі за місцем проживання останньої. Вона таскала потерпілу за волосся, била по ногах, мати прибігла пізніше їй на допомогу і теж декілька раз вдарила потерпілу.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують їх особи, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вони вчинили умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій більше 6 днів, але не більше 21 дня.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, не інвалід.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки вона критично оцінила вчинений нею злочин та попросила вибачення у потерпілої; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вона правдиво повідомила про обставини вчинення злочину; відсутність тяжких наслідків.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно та в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Також суд враховує і те, що ОСОБА_4 вчинила даний злочин, маючи не погашену і не зняту судимість за аналогічний злочин.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт, оскільки менш суворе покарання буде недостатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, не інвалід.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки вона критично оцінила вчинений нею злочин та попросила вибачення у потерпілої; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вона правдиво повідомила про обставини вчинення злочину; відсутність тяжких наслідків; вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_5 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_6 до обвинувачених заявила позов про відшкодування 2874 грн. 27 коп. майнової шкоди і 10000 грн. моральної шкоди.

Обвинувачені позов визнали повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у зв`язку із злочинними діями обвинувачених потерпілій завдано майнової шкоди на суму 2874 грн. 27 коп., які витрачені на придбання ліків, тому суд вважає, що позов у вказаній частині необхідно задовольнити повністю та стягнути з обвинувачених на користь ОСОБА_6 зазначену суму.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, що вона зазнала внаслідок отримання тілесних ушкоджень, оскільки тривалий час перебувала у лікувальному закладі, зазнала фізичного болю, у зв`язку з чим була змушена вживати додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер і обсяг душевних страждань потерпілої, суд вважає за необхідне позовну вимогу задовольнити повністю та стягнути з обвинувачених на користь потерпілої 10000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Крім того, прокурором у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі фінансового управління Білопільської РДА заявлено позов до обвинувачених про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 в хірургічному та неврологічному відділеннях КЗ БРР «Білопільська центральна районна лікарня» у сумі 5018 грн. 16 коп., у зв`язку із чим суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. При цьому особа, вчиняючи злочинне діяння, яким завдає шкоду каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, не тільки порушує сферу особистого інтересу потерпілого, а й заподіює збитки закладу охорони здоров`я, чим змушує його здійснювати відповідні непередбачені витрати на лікування особи, що постраждала від злочину, яких можна було б уникнути.

Так, у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 17 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Як встановлено судом, потерпіла ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному та неврологічному відділеннях КЗ БРР «Білопільська центральна районна лікарня» саме з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень, які мали місце з вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в зв`язку з чим останніх було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Тобто перебування потерпілої на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій обвинувачених.

Отже, враховуючи норми діючого законодавства, обвинувачені зобов`язані відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в доход відповідного бюджету, оскільки, як вказує прокурор, в даному випадку Комунальний заклад Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» є закладом комунальної власності та фінансується за рахунок коштів районного бюджету.

З довідки від 28 серпня 2017 року №11/1636, виданої Комунальним закладом БРР «Білопільська центральна районна лікарня», вбачається, що вартість лікування ОСОБА_6 в період часу з 29 липня 2017 року по 19 серпня 2017 року складає 5018 грн. 16 коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь держави в особі фінансового управління Білопільської РДА кошти в сумі 5018грн. 16 коп., які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 .

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченим не застосовувався.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання за цим злочином у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів, визначити остаточно до відбуття покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин та у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 510 грн.
Покарання виконувати самостійно.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання за цим злочином у виді штрафу в доход держави в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 1360 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_6 2874 грн. 27 коп. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а всього 12874 грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації 5018 грн. 16 коп. майнової шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя