Провадження №1-кп/761/383/2017
В И Р О К
іменем України
10 липня 2017 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, розглянувши матеріали кримінального провадження (внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005988 від 12.05.2016) по обвинуваченню

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сухумі Республіка Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, який не працює, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 4 лютого 2015 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України - до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень (штраф сплачено 4.07.2017);
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

26 грудня 2015 року, приблизно о 3 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_10 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, отже діючи повторно, перебуваючи разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на автостанції «Київ» (адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32), вступивши у попередню змову з цією особою щодо спільного відкритого викрадення майна, познайомився із потерпілим ОСОБА_8 та його другом, після чого всі разом почали розпивати спиртні напої. Далі, перебуваючи за згаданою адресою, приблизно о 4 годині 10 хвилин, у момент коли потерпілий ОСОБА_8 зі своїм другом направились до автомобіля таксі, обвинувачений ОСОБА_10 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, не дали їм цього зробити, почавши поводити себе агресивно, при цьому, реалізуючи єдиний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майно, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, почали відкрито нишпорити по кишенях потерпілого ОСОБА_8 , однак їх дії були помічені другом потерпілого, в результаті чого він зробив зауваження обвинуваченому ОСОБА_6 та його спільнику. В наступному, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наніс декілька ударів знайомому потерпілого ОСОБА_8 , який зробив зазначене зауваження, а обвинувачений ОСОБА_10 , відповідно до заздалегідь розроблених ролей, почав відкрито діставати з кишень потерпілого ОСОБА_8 його майно, при цьому, коли останній намагався йому завадити, обвинувачений ОСОБА_10 , з метою пригнічення супротиву наніс потерпілому ОСОБА_8 декілька ударів кулаком по голові та тулубу, після чого відкрито викрав його майно, а саме: грошові кошти в сумі 5 000 гривень, мобільний телефон марки «Fly IQ 453» вартістю 2 999 гривен, із сім-картою оператора «Київстар» вартістю 40 гривень, наручний годинник «Орієнт» вартістю 400 гривень. Далі обвинувачений ОСОБА_10 повернувся до друга потерпілого ОСОБА_8 та наніс йому удар кулаком в область обличчя, а інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відповідно до розподілених ролей, відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме: золотий ланцюжок вартістю 14 000 гривень, на якому був золотий хрестик вартістю 7 000 гривень, золотий обручальний перстень вартістю 2 000 гривень.

Вчинивши згадані дії, і заволодівши зазначеним майном потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 31 439 гривень, обвинувачений ОСОБА_10 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердивши обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому пояснив, що 26 грудня 2015 року, близько 3 години 30 хвилин, він, знаходячись зі своїм знайомим на автостанції «Київ», що розташована в м. Києві по вул. Симона Петлюри, 32, маючи план для вчинення грабежу, познайомились з потерпілим ОСОБА_8 і його товаришем, та почали розпивати з ними алкогольні напої. Далі, того ж дня, приблизно о 4 годині 10 хвилин, потерпілий та його друг хотіли залишити їх на таксі, однак вони не дали їм цього зробити, розпочавши з ними конфлікт. В подальшому, як пояснив ОСОБА_10 , він наніс кулаком декілька ударів потерпілому по голові та тулубу, після чого забрав у нього грошові кошти, наручний годинник та мобільний телефон, а його товариш викрав золотий ланцюжок, на якому був золотий хрестик та золотий обручальний перстень. Також, як пояснив обвинувачений ОСОБА_10 , перед тим, як його знайомий забрав у потерпілого ОСОБА_8 дорогоцінності, він наніс удар кулаком в обличчя товаришу потерпілого, після чого, заволодівши згаданим майном, вони відразу залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Незважаючи на визнання ОСОБА_11 під час судового розгляду своєї провини у пред`явленому обвинуваченні, вона також знайшла своє підтвердження на основі дослідження всієї сукупності доказів по даному кримінальному провадженню.

Так, як пояснив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , 26 грудня 2015 року, в нічний час, перебуваючи на автостанції «Київ» разом із своїм товаришем ОСОБА_12 , вони познайомились з обвинуваченим ОСОБА_11 та іншою особою кавказької зовнішності, з якими почали разом розпивати спиртні напої. Далі, як пояснив потерпілий ОСОБА_8 , приблизно о 4 годині 10 хвилин, він та його товариш хотіли направитись до автомобіля таксі, однак обвинувачений ОСОБА_10 та інша особа кавказької зовнішності почали себе поводити агресивно, після чого вони почали нишпорити у нього по кишенях, а ОСОБА_12 , побачивши це, зробив їм зауваження, відразу отримавши від особи кавказької зовнішності декілька ударів. Обвинувачений ОСОБА_10 продовжив нишпорити у нього по одягу, при цьому, коли він намагався йому завадити, останній наніс йому декілька ударів по голові та тулубу, викравши після цього наступне майно, а саме: грошові кошти в сумі 5 000 гривень, мобільний телефон марки «Fly IQ 453», із сім-картою оператора «Київстар», наручний годинник «Орієнт» вартістю 400 гривень, а особа кавказької зовнішності зірвав з його шиї золотий ланцюжок вартістю 14 000 гривень, на якому був золотий хрестик вартістю 7 000 гривень, та зняв золотий обручальний перстень вартістю 2 000 гривень, після чого вони з місця вчинення злочину зникли.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 26 грудня 2015 року, в нічний час доби він разом зі своїм другом ОСОБА_8 , перебуваючи на автостанції «Київ», познайомились з обвинуваченим ОСОБА_11 та його товаришем, після чого пішли попити кави, та в процесі ще випили коньяку. Далі, як пояснив свідок ОСОБА_12 , коли він та ОСОБА_8 направились до автомобіля таксі, обвинувачений ОСОБА_10 та інша особа почали перешкоджати їм у виїзді, після чого вони сіли на лавку, а обвинувачений ОСОБА_10 в цей час почав нишпорити по кишеням одягу ОСОБА_8 , при цьому інша особа, яка була з ОСОБА_13 , нанесла йому декілька ударів. Він вирвався та побіг за допомогою, а коли повернувся, потерплий ОСОБА_8 вже був без своїх речей.

Крім того, вина ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні підтверджується й іншими дослідженими в суді доказами, а саме відомостями, що містяться у:

-висновку експерта № 121 від 26 січня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент звернення за медичною допомогою 29.12.2015 мало місце тілесне ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці справа. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, яке могло утворитись 26 грудня 2015 року внаслідок одноразового травматичного впливу, та яке не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

-протоколі пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею від 11 січня 2016 року, згідно якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_14 як особу, яка 26 грудня 2015 року, близько 4 години, за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 32 (на АС «Київ») разом із ще однією особою кавказької зовнішності вступили разом із ним та його знайомим ОСОБА_8 в конфлікт, в результаті чого виникла сутичка, після якої він виявив, що у ОСОБА_8 зникли особисті речі та гроші;

-протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 січня 2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_14 як особу, яка 26 грудня 2015 року, близько 4 години, перебуваючи на АС «Київ», за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 32, відкрито, із застосуванням насильства, викрав його майно;

-протоколі огляду відеозапису та даними самого відеозапису, на якому відображені події, які мали місце 26 грудня 2015 року на території кафе «Шашлична», біля автостанції «Київ»;

-протоколі огляду відеозапису та даними самого перегляду відеозапису, на якому відображені події, що мали місце 26 грудня 2015 року на території автостанції «Київ», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32;

-протоколі огляду відеозапису від 19 лютого 2016 року, на якому відображені події, що мали місце 26 грудня 2015 року на території автостанції «Київ», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_14 та іншу особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, які здійснили відкрите викрадення його майна із застосуванням насильства;

-протоколі огляду відеозапису від 24 лютого 2016 року, на якому відображені події, що мали місце 26 грудня 2015 року на території автостанції «Київ», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32, в ході проведення якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_14 та іншу особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, які здійснили відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням насильства.

Водночас, суд вважає неналежними доказами як показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , так і наступні документи: протокол виїмки в порядку тимчасового доступу до речей і документів від 21 березня 2016 року у приміщенні ПрАТ «МТС Україна», протокол виїмки в порядку тимчасового доступу до речей і документів від 23 березня 2016 року у ПрАТ «Київстар», протокол огляду диску телефонного оператора ПрАТ «Київстар», оскільки саме ці докази прямо чи непрямо не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, в тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд виключає з переліку доказів протокол пред`явлення свідку ОСОБА_17 особи для впізнання за фотознімками від 29 лютого 2016 року, оскільки такий документ за своїм змістом містить посилання на показання згаданого свідка, які, відповідно до правил ч. 4 ст. 95 КПК України, суд має сприймати безпосередньо під час судового засідання, а, враховуючи те, що, по-перше, такі показання не здобуті під час досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України, а по-друге, ця особа безпосередньо в суді не допитувалася (через відсутність клопотань щодо такого допиту), суд позбавлений можливості здійснити належну оцінку вказаного доказу в частині його допустимості. В цьому аспекті суд звертає увагу на те, що при відсутності «змоги сторін поставити свідкам додаткові запитання, щоб отримати додаткову інформацію або поставити під сумнів точність їхніх свідчень», це створює підстави для можливого висновку щодо несправедливого за своїм характером слухання справи, що не узгоджується з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Гаусхільдт протии Данії» № 10486/83 від 9.10.1986 року).

Отже, оцінивши у своїй сукупності досліджені в суді докази, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки ОСОБА_10 вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної шкоди на суму 22031, 41 грн., та відшкодування моральної шкоди на суму 5 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_10 відносно вимог цивільного позову під час давання визнавальних показань не заперечував.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_11 не оспорювались як фактичні обставини справи, так і розмір заявленого до нього цивільного позову, беручи до уваги підтвердження в судовому засіданні обставин щодо завдання останнім матеріальної (моральної) шкоди потерпілому, суд вважає необхідним задовольнити такий позов у повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує те, що він на даний час на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, і запевнив суд, що в майбутньому порушень закону допускати не буде, суд вважає можливим в даному конкретному випадку обмежитись йому мінімальним за розміром покаранням, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Речові докази по справі необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_18 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання та перебування під вартою, із урахуванням правил, передбачених ст. 72 КК України, в тому числі у редакції за період дії правила щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (з 7.05.2016 по 21.06.2017).

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 - залишити без змін з утриманням його в Київському СІЗО №13.

Після набрання вироком законної сили, речові докази - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов заявлений потерпілими ОСОБА_8 щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 22031, 41 грн., та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 розмір матеріальної шкоди в розмірі 22 031, 41 грн. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1