АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року відносно
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 205 КК України, -

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року було застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом - КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради».
ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 06.07.17 після проходження ним зони митного контролю, в його валізі було вилучено 18 монет-дельфінів Ольвії та 15 скіфських наконечників для стріл, що є колекцією археологічних предметів 7 ст. 3 ст. до н.е. і належать до культурних цінностей, що мають історичне значення. Вказані предмети він намагався незаконно вивезти до іншої країни.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд вказав, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №204 від 17.08.2017 року, проведеної комісією у складі експертів КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради» встановлено, що ОСОБА_9 особливої соціальної небезпеки не становить, в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдальної, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, за результатом чого він потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Не погоджуючись з прийнятим рішення захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в амбулаторному режимі до видужання або якщо внаслідок зміни стану здоров`я відпаде потреба в застосованих заходах медичного характеру, до розгляду судом подання представника медичного закладу про зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру.

Посилається на те, що сприймає висновок судово-психіатричної експертизи №204 від 17.08.2017 року, на який посилається суд як на підставу для застосування заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом,критично, оскільки діагноз, який був поставлений висновком судово-психіатричної експертизи №204 від 17.08.2017 року, а саме - шизофренія параноїдна, якою на думку експертів ОСОБА_9 страждав на момент скоєння кримінального правопорушення та не страждає на сьогоднішній день. Вказує, що з тим самим діагнозом ОСОБА_9 проходив курс лікування з 17.05.2017 року по 13.06.2017 року згідно епікризу №4535/2017 та був виписаний з рекомендацією перебувати під наглядом психіатра за місцем проживання. Таке лікування ОСОБА_9 проходив щороку наприкінці весни - початку літа, що давало йому змогу запобігати загостренням його хвороби протягом року.

Вважає, що виходячи з висновку експертів та обставин справи, цього разу курс лікування виявився неефективним, оскільки через 19 днів після виписки, ОСОБА_9 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, яке він спланував раніше, оскільки згідно матеріалів справи ще 04.06.2017 року ОСОБА_9 придбав квиток в авіакасі на рейс «Дніпро-Тель-Авів», тобто ще під час перебування на лікуванні.

Заслухавши доповідь суддю-доповідача, ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що ухвалу суду слід залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 94, ст. 95 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини, які мають значення для даної категорії справи, долучену медичну документацію та матеріали особової справи ОСОБА_9 .

Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи №204 від 17.08.2017 року, проведеної комісією у складі експертів КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради» на підставі ухвали слідчого судді про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 03.08.2017 року встановлено, що ОСОБА_9 особливої соціальної небезпеки не становить, в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдальної, що позбавляє ОСОБА_9 можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також вказано, що ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Підстав не довіряти даному заключенню колегія суддів не знаходить, остільки воно є науково- обґрунтованим. та належно вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст. 370 КПК України і є законною, обґрунтованою і достатньо вмотивованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст. 412 КПК України, які були б підставою для змінити чи скасування ухвали, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Тому колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що ОСОБА_9 становить суспільну небезпеку, а тому застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із звичайним наглядом є необхідним та достатнім заходом, оскільки з матеріалів справи та висновків лікарів-психіатрів не вбачається того, що ОСОБА_9 видужав та стан його здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих заходах.

Доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до того, що до ОСОБА_9 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в амбулаторному режимі, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони спростовуються викладеними у належній формі висновками спеціалістів у галузі психіатрії, розумні підстави для сумнівів у компетентності та об`єктивності яких відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року, якою було застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом - КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4