Справа № 336/3909/16-к
пр. 1кп/336/331/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя,громадянина України,із середньою спеціальною освітою,не працюючого,зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2017 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України скасовано та направлено на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

23.11.2017 року в провадження судді ОСОБА_1 отримано кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004277 від 09.10.2015 р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про відсутність процесуальних перешкод для призначення справи до судового розгляду, необхідність здійснення судового виклику до суду для допиту обвинуваченого, просить суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти призначення справи до судового розгляду через неконкретність обвинувачення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про неможливість призначення судового розгляду у зв`язку з наступним.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального судочинства, у тому числі, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні щодо учасників кримінального провадження здійснюється судом при проведенні підготовчого судового засідання.
Як передбачено п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України,у підготовчому судовому засіданні суд може прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору,якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію кримінального правопорушення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта;
9)дату та місце його складання та затвердження.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню,зокрема:подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.
Виконання,зокрема,вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України про викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор з урахуванням приписів ст. 91 КПК України вважає встановленими, передбачає викладення цих обставин в однозначно зрозумілій формі, конкретно та повно.
В підготовчому судовому засіданні суд дійшов висновку, що обвинувальний акт був складений без дотримання положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки, на переконання суду, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, формулювання обвинувачення, правова кваліфікація самого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті суперечливо, неоднозначно, неконкретно та неповно.
Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Дій обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.
Ч. 1 ст. 190 КК України передбачає відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, заволодів предметом злочину, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 . Проте не вказано способу вчинення злочину, кого і яким способом він мав намір обманути і обманув, у кого перебувало майно, або хто передавав майно, яким заволодів обвинувачений, в чому полягав обман, і де відбувалися вказані події.

Оскільки вказане свідчить про те, що в обвинувальному акті фактичні обставини, які утворюють склад кримінального правопорушення не викладені, не викладений спосіб вчинення злочину, то обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України.

Кримінальний процесуальний закон вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що обвинувальний акт повинен відповідати нормам ст. 291 КПК України, то слідчий та прокурор повинні неухильно їх дотримуватися при складанні обвинувального акту, оскільки невиконання цих вимог робить юридично нікчемними сам процесуальний документ і зводить нанівець зусилля суду з розв`язання завдань кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії».
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
З метою забезпечення дотримання слідчим та прокурором вказаних норм закону, законодавцем надано право суду перед вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду перевіряти обвинувальний акт на предмет відповідності критеріям прийнятності, які викладені в ст. 291 КПК України, та у разі встановлення невідповідностей закону, повертати обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.
Обвинувальний акт має містити не лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, але й формулювання обвинувачення з зазначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті.
Відповідно до ст. 11 КК України злочином є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених прокурором і формулювання обвинувачення повинно відповідати диспозиції статей КК України, за якими обвинувачується особа, і обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначеним у ст. 91 КПК України.
Ці вимоги закону прокурором не дотримані, формулювання обвинувачення не містить передбачених КК України всіх елементів злочину, в яких обвинувачується особа.
З огляду на викладене, обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 91, 291, 314, 392, 395 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: