УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/9550/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 грудня 2017 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.12.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_9 про продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням ряду обов`язків на строк два місяці, а саме:
- заборони цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Ухвалено роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали ухвалено доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали ухвалено покласти на старшого слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_9 ..
Ухвалено ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.
Визначено строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день, час та місці на початку травня 2017 року ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , від свого спільного знайомого ОСОБА_11 , достовірно стало відомо про купівлю 07.04.2017 ОСОБА_14 в м. Гейлінкірхен Федеративної Республіки Німеччина вантажного автомобіля MAN TGA 18.480, який на той час був не розмитненим та з 15.04.2017 перебував на території автомобільної стоянки по вул. Кіма в м. Бердичів, Житомирської області, а також щодо наявності усної домовленості між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 щодо передачі останнім ОСОБА_11 , після розмитнення указаного вантажного автомобіля, грошей в сумі 8 000 доларів СІЛА, до якої входить 6 000 доларів США - повернення боргу знайомому ОСОБА_11 та 2 000 доларів США - оплата послуг за супровід ОСОБА_11 автомобіля з Німеччини до України. Саме в цей час у ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна, а саме грошових коштів у ОСОБА_14 , у великому розмірі.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підшукали маючи намір на незаконне вимагання передачі чужого майна, недочекавшись розмитнення вантажного автомобіля та передачі вищевказаних грошових коштів ОСОБА_11 , бажаючи незаконно збагатитись шляхом погроз та вимагання чужого майна, діючи у рамках спільної злочинної змови з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , зателефонував 22.04.2017 близько 09 години ЗО хвилин ОСОБА_14 та призначив зустріч в кафе Філіжанка, що по вул. Миру в м. Бер дичів, Житомирської області. Цього ж дня о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_10 прибув до зазначеного кафе спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де під надуманим приводом, небажання ОСОБА_14 сплати борг перед ОСОБА_11 , повідомив про нові боргові зобов`язання перед ними в розмірі 40 000 доларів США, тобто висловив неправомірну вимогу сплатити зазначену суму коштів, а на відмову ОСОБА_14 сплачувати вказану суму коштів, діючи у рамках єдиного злочинного умислу з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , наніс йому один удар кулаком своєю правою рукою в обличчя, завдавши фізичного болю потерпілому та наголосив, що у разі подальшої відмови ОСОБА_14 у визнанні боргу перед ними на суму 40 000 доларів США, до нього буде застосовано зброю, тобто висловив погрозу у заподіянні тілесних ушкоджень небезпечних для його життя та здоров`я, при цьому в підтвердження своїх дій поклав руку собі на пояс, за яким знаходилась зброя, таким чином вказуючи, що має при собі зброю та може її застосувати, а також повідомив, що в залог сплати грошових коштів вони забирають його автомобіль MAN TGA 18.480, і наказав передати йому документи та ключі від автомобіля. У свою чергу ОСОБА_14 , спримаючи дії ОСОБА_10 як реальну загрозу для свого життя, побоюючись настання тяжких наслідків, передав йому документи та ключі до автомобіля MAN TGA 18.480.
Наприкінці квітня 2017 року ОСОБА_10 , продовжуючи діяти в рамках єдиного злочинного умислу з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не припиняючи погроз у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 у разі не виконання його вимог щодо передачі оголошеної ним суми коштів, зважаючи на той факт, що документи на автомобіль MAN TGA 18.480 були оформлені на ОСОБА_14 та він являвся власником автомобіля, не маючи змоги отримати документи на право власності та продати автомобіль повернув автомобіль останньому та висловив вимогу до 25.04.2017 віддати йому 40 000 доларів США та розрахуватись з ОСОБА_11 .
У подальшому 11.05.2017 потерпілий ОСОБА_14 після розмитнення та оформлення відповідних документів зареєстрував право власності на власний вантажний автомобіль MAN TGA18.480 сідловий тягач-Е, 2007 року випуску, за державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та передав, згідно домовленості, ОСОБА_11 8 000 доларів США, незважаючи на це, останній продовжував вимагати передачі ще ЗО 000 доларів США.
Не припиняючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння шляхом вимагання чужим майном, що належить ОСОБА_14 у період з травня по вересень 2017 року ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою, неодноразово телефонували до потерпілого та зустрічалися з ним на території м. Бердичів, Житомирської області, продовжуючи повторно висловлювати потерпілому незаконну вимогу сплатити їм грошові кошти, при цьому вказуючи суми від 10 000 до 30 000 доларів США, та наполягаючи на виконанні раніше визначених ними вимог щодо передачі грошових коштів, а у разі невиконання яких продовжували висловлювати погрози щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства.
У подальшому, у невстановлений слідством день, час та місці, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , залучили до своїх злочинних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , тобто вступили з останніми в попередню злочинну змову щодо вимагання чужого майна, а саме грошових коштів у великому розмірі ОСОБА_14 .
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , 09.10.2017, маючи умисел на отримання чужого майна шляхом вимагання, достовірно знаючи про місце знаходження ОСОБА_14 , прибули близько 12 години ЗО хвилин на автомобілі марки Ауді А6 на стоянку вантажних автомобілів, що за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зоріна (колишня назва вул.КІМа), 32.
Після чого, перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_7 , діючи повторно за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , погорожуючи предметом зовні схожим на пістолет, в черговий раз висловили ОСОБА_14 вимогу передачі грошових коштів в сумі ЗО 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 09.10.2017 становить 802 200 гривень, посилаючись на те, що усі можливі терміни вийшли та їм потрібні гроші, погрожуючи при цьому вбивством. В свою чергу ОСОБА_13 , з метою залякування ОСОБА_14 наніс останньому один удар в обличчя, завдавши при цьому фізичного болю.
Усвідомлюючи реальність пред`явлених погроз останніми та можливість їх реалізації ОСОБА_14 , не чинив перешкод в заволодінні автомобілем.
Цього ж дня, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 були затримані працівниками правоохоронних органів на території стоянки вантажних
автомобілів, що за адресою: АДРЕСА_2 , після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
Досудовим розслідуванням дії вказаних осіб кваліфіковано за ч.3 ст.189 КК України.
Процесуальне керівництво у вищевказаному провадженні здійснюється прокуратурою Житомирської області.
09.10.2017 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лебедин, Бориспільського району, Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
У кримінальному провадженні 09.10.2017 слідчим за погодженням прокурора відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.189 КК України.
Корольовським районним судом м.Житомира 11.10.2017 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном 60 діб, тобто до 09.12.2017 року (включно).
30 листопада 2017 року постановою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_15 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 09 січня 2018 року.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про продовження строку застосування до підозрюваного раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.01.2018 року та прийняти рішення про взяття підозрюваного ОСОБА_7 під варту в залі суду апеляційної інстанції. Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 189 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, під загрозою тяжкості покарання підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існує ризик передбачений п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки. Також, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки із іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, а також знайомий з потерпілим у кримінальному провадженні, тому може чинити незаконний вплив на учасників кримінального провадження, тобто існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги прокурор підтримав доводи, викладені в ній, підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.
Так, матеріали, додані до клопотання про обрання запобіжного заходу, свідчать, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненому ним кримінальному правопорушенні за обставин, наведених у клопотанні слідчого та про наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.189 КК України, а також його поведінки після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак вказаному ризику можливо запобігти шляхом заборони залишати житло та покладенням відповідного контролю на органи Національної поліції за місцем його фактичного мешкання. Проте не знайшли у судовому засіданні свого підтвердження ризики щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого, свідків тощо, також не доведений суду і ризик щодо можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, зважаючи на характеризуючі дані про особу, стан здоров`я, відсутність судимостей тощо.
Крім того на час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою фактично усі слідчі дії по кримінальному провадженню були здійснені, допитані усі свідки, потерпілий, у зв`язку з чим ризик впливу на даних осіб з боку підозрюваного вбачається надуманим та нічим не підтверджено слідчим та прокурором в судовому засіданні. Досудове слідство по даному кримінальному провадженню за поясненням прокурора перебуває на завершальному етапі з вирішенням питання про відкриття учасникам матеріалів провадження.
У зв`язку із зазначеним слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею вірно встановлено, що такий запобіжний захід в даному випадку продовжено бути не може, оскільки ОСОБА_7 хоча і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проте він раніше не судимий, одружений, має вагітну дружину, визначене місце проживання, хворобливий стан здоров`я. Доказів того, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, прокурором та слідчим не надано, а також вони відсутні в матеріалах провадження. А проживання підозрюваного в іншій області само по собі не може бут підставою для обов`язкового застосування до нього саме тримання під вартою чи продовження строку такого запобіжного заходу.
З вказаним висновком також погоджується і колегія суддів, оскільки зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні як прокурором, так і слідчим та відповідають матеріалам кримінального провадження.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та впливати на учасників кримінального провадження, тобто існують ризики, передбачені п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та проведення досудового розслідування у розумні строки є передчасними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії апеляційного суду саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06.12.2017 року щодо ОСОБА_7 , - без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :