Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Справа № 711/9021/17

Провадження 1-в/711/825/17

27 жовтня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 , за участю:
секретар - ОСОБА_2 , прокурор - ОСОБА_3 , представник Черкаської ВК №62 - ОСОБА_4 , засуджений - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого:
ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровоград, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час відбуває покарання у Черкаській виправній колонії №62 на виконання вироку Ленінського районного суду м. Кіровоград від 25.07.2014р., яким остаточне визначено до відбуття покарання у виді 05років 01 місяця позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
18.10.2017р. до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить суд про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання.
Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник Черкаської ВК№ 62 в судовому засіданні надав характеристику на засудженого ОСОБА_5 та зазначив, що засуджений не довів свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що клопотання не підлягає задоволенню через недоведення засудженим свого виправлення.
Заслухавши осіб, які беруть участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2011р. ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.28 ч.2 ст.345 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки.
25.07.2014р. Ленінським районним судом м. Кіровограда ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2, 3 ст.186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.71 КК України до покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2011р. і остаточно визначене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з 24.12.2013р.. Вирок набрав законної сили 25.08.2014р.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.01.2016р. до строку відбування покарання зарахований період попереднього ув`язнення з 24.12.2013р. по 25.08.2014р., як такий що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
За таких обставин початок строку відбування покарання 24.12.2013р., а кінець 23.05.2018р.. Отже на момент розгляду клопотання засуджений фактично відбув понад двох третин призначеного йому покарання, що дає підстави для застосування положень ст.81 КК України.
Згідно матеріалів особової справи засуджений за час перебування в СІЗО м. Кіровограда порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 17.10.2014р. відбуває покарання у Черкаській виправній колонії №62 де характеризується посередньо, оскільки дотримується встановлених правил поведінки та розкладу дня установи лише під контролем адміністрації установи. Має 4 стягнення за порушення встановленого порядку відбування покарання, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. На заходи виховного та дисциплінарного впливу реагує задовільно, але належних для себе висновків робить не завжди. Працевлаштований на виробництві установи на швейній дільниці, але до праці ставиться не завжди належним чином, Працює з корисливих для себе мотивів. Має 3 заохочення, наданих правами начальника установи.
За характером імпульсивний, не завжди стриманий та щирий, веде пристосовницький спосіб життя. Залучений до участі в програмах диференційного виховного впливу за напрямками «Фізкультура та спорт» та «Професія». Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує, стосунки добрі. Провину у скоєному злочині визнав частково, має за вироком суду відшкодувати збитки за цивільним позовом, але зусиль для його дострокового відшкодування не докладає.
Крім того, адміністративною комісією розглядалися питання про можливість застосування до нього: зміни умов тримання; заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням; застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, але кожен раз йому було відмовлено у зв`язку із тим, що він не став на шлях виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, з огляду на роз`яснення п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002р. за №2, умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, і при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Відповідно до ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених (ст.9 КВК України), але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.
Поведінка ОСОБА_5 під час відбування покарання у виправних установах характеризується з негативного боку, а в подальшому посередньо про що свідчать його характеристики від 16.09.2015р., 14.03.2016р., 06.07.2016р., 16.09.2016р., 24.10.2017р.. Жодна з зазначених характеристик не свідчить про те, що поведінка засудженого під час відбування покарання була сумлінною.

За весь період відбування покарання засуджений отримав 4 дисциплінарні стягнення. Протягом останніх двох років засуджений не мав стягнень та отримав 3 заохочення за сумлінну поведінку, що свідчить про наявність позитивних змін в його особистості, але такі зміни не мають стабільного характеру.

За таких обставин поведінка засудженого не свідчить про його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 Кримінального кодексу України, ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Роз`яснити засудженому, що у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання розгляд повторного клопотання з цього самого питання може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.
Повний текст ухвали проголошений 30 жовтня 2017р.

Суддя: ОСОБА_1