Провадження №1-кп/761/1623/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005908 від 21 травня 2017 року, відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шендерівка, Чернівецького р-ну, Вінницької обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Староміського районного суду м.Вінниці від 24 липня 2006 року за ч.3 ст. 185, КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 104, 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 лютого 2008 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 06 червня 2011 року за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Староміського районного суду м.Вінниці від 21 вересня 2011 року за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років 7 місяців позбавлення волі;

- вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1, 4 ст. 70 КК України на 5 років 8 місяців позбавлення волі;

- вироком Ленінського районного суду м.Вінниці від 21 червня 2012 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 9 місяців позбавлення волі;

- вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 лютого 2013 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1, 4 ст. 70 КК України на 5 років 10 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 11 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2017 року, близько о 03 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , спілкувався із знайомим ОСОБА_5 , у якого в руках знаходилась джинсова куртка, належна ОСОБА_6 , та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J1», який потерпілий декілька раз передавав ОСОБА_3 для здійснення дзвінка. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного майна, належного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , скориставшись темним часом доби, а також відсутністю свідків та очевидців, переслідуючи корисливі мотиви, наблизився до потерпілого ОСОБА_5 впритул та, знаходячись навпроти потерпілого, правою рукою шляхом ривку вихопив джиносову куртку, вартість якої складає 146 грн. 67 коп., в кишені якої знаходились грошові кошти в сумі 30 грн., належні ОСОБА_6 , та з лівої руки ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J1», варість якого складає 1695 грн., з картою пам*яті micro SD «Kingston» (1 GB), вартість якої складає 36 грн. 67 коп.
Таким чином ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1731 грн. 67 коп. та потерпілій ОСОБА_6 на суму 176 грн. 67 коп., на загальну суму 1908 грн. 34 коп, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті щодо місця, часу та способу вчинення кримінального правопорушення, а також погодився із визначеною у провадженні вартістю заподіяного матеріального збитку, суду надав показання про те, що дійсно він у травні 2017 року, вночі спілкувався із хлопцем на вулиці в центрі Києва, потім вихопив у нього куртку та мобільний телефон та з місця події втік, щиро розкаявся у вчиненому.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, які слід кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які є тяжким кримінальним правопорушенням, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, будучи звільненим з міць позбавлення волі у лютому у 2016 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив кримінально-карану діяльність, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, не одружений, не працював.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його віку та стан здоров`я, суд вважає необхідним і достатнім покарання для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією закону, за яким визнав його винним.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні, у виді тримання під вартою, слід залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Цивільні позови у провадженні не заявлялись, судові витрати у провадженні підлягають стягненню із засудженого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 21 травня 2017 року.

Зарахувати в строк остаточно призначеного покарання, у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року, строк попереднього ув*язення ОСОБА_3 за перід з 21 травня 2017 року по 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, залишити застосованим ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної товарознавчої експертизи, у сумі 296 (двісті дев*яносто шість) гривень 61 копійку.

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого про визнання та приєднання речових доказів від 21.05.2017 року залишити у володінні потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1