Справа № 442/5495/17
Провадження № 1-кп/442/98/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в місті Дрогобичі по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001957 від 20.08.2014 відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
19.08.2014 близько 19 год. 23 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки „3A3-DAEWOO SENS, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Трускавецькій в м. Дрогобичі Львівської області в напрямку м. Трускавець, навпроти будинку № 56, порушуючи вимоги п. 1.5 ПДР України, згідно якого „дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 1.10 ПДР України в частині значення термінів „дати дорогу, „небезпека для руху; п. 2.3 ПДР України, згідно якого „для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.1 ПДР України, згідно якого „перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам; п. 10.4 ПДР України, згідно якого „перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам; п. 14.3 ПДР України, згідно якого „водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями; здійснюючи на нерегульованому перехресті поворот ліворуч з вул. Трускавецької на вул. Війтівська Гора, завчасно не зайняв крайнє ліве положення на своїй смузі руху, не переконався у безпеці виконання маневру повороту та не дав дорогу мотоциклу марки „Honda CBR, без реєстраційних номерів, під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку та здійснював обгін автомобіля марки „3A3-DAEWOO SENS, р.н. НОМЕР_1 , по зустрічній смузі руху, в результаті чого допустив зіткнення з даним мотоциклом.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла „Honda CBR ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № 541 від 27.08.2014, отримала тілесні ушкодження: важку черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з крововиливами під тверду мозкову оболонку, забою м`яких тканин волосистої частини голови зліва; садна обох колінних суглобів. Вказані тілесні ушкодження утворились під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та дав показання, згідно з якими, три роки тому назад він їхав по вул. Трускавецькій. Здійснюючи поворот ліворуч на вул. Війтівську Гору, він включив лівий поворот, подивився в дзеркало і не побачив перешкод. Таокж він не побачив перешкод спереду. Завершуючи маневр відчув удар в бік. Побачив як летять уламки пластмаси. Вийшовши з автомобіля, він побачив як мотоцикліст піднявся та побіг до потерпілої. Потерпіла лежала з травмою. Він повернувся до свого автомобіля, викликав поліцію та швидку. По приїзду поліції виконував їх вказівки.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання, згідно з якими, вона нічого не пам`ятає з подій того дня. При визначенні покарання поклалася на розсуд суду. Претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми протиправними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_3 та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, пом`якшуючі обставини та обтяжуючі обставини.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, необережним, дані про його особу, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає можливим врахувати щире каяття.
Обтяжуючих обставин не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на 3 роки без позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до вимог ст. 65 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про звільнення його від призначеного покарання на підставі Закону України „Про амністію у 2016 році, посилаючись на те, що він має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав, злочин у вчиненні якого він обвинувачується віднесений до категорії необрежений злочинів, які не є особливо тяжкими.
Відповідно до п. „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 № 1810-VІІІ звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Стаття 10 вищевказаного Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до ст. 3 Закону України „Про застосування амністії в Україні установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим 23.10.2009, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, що підтверджується листом Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.11.2017 № 3865/04-06.
Досліджуючи матеріали, що характеризують обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має неповнолітню дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав. Крім того, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, вчинених з необережності. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив у серпні 2014 року, тобто до дня набрання чинності Законом України „Про амністію у 2016 році.
Оскільки обмежень щодо застосування амністії до ОСОБА_3 судом не встановлено, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 амністію та звільнити останнього від призначеного покарання.
Щодо процесуальних витрат у розмірі 491 грн 40 к. за проведення Львівським НДЕКЦ при МВС України судової експертизи № 1/787 від 01.10.2014 та у розмірі 344 грн 19 к. за проведення Львівським НДЕКЦ при МВС України судової експертизи № 1/785 від 01.10.2014, то вони у відповідності до ст. 124 КПК України повинні бути стягнуті на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі п. „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 491 грн 40 к. за проведення Львівським НДЕКЦ при МВС України судової експертизи № 1/787 від 01.10.2014 та у розмірі 344 грн 19 к. за проведення Львівським НДЕКЦ при МВС України судової експертизи № 1/785 від 01.10.2014.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1