Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000056 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

15 квітня 1999 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України застосовано відстрочку виконання вироку суду на два роки з сплатою штрафу в розмірі 800 гривень;

3 квітня 2000 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ст. 43 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

31 травня 2005 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі;

9 вересня 2005 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на два роки три місяці позбавлення волі;

9 червня 2011 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 129 КК України на чотири місяці арешту, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» звільнений від відбування призначеного покарання;

25 грудня 2015 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ст. 70 КК України на три роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки.

Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених

ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 263 КК України і призначено покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 призначено покарання шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за даним вироком, покарання, що не відбуте за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року, визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він 12 лютого 2017 року о 21 годині 00 хвилин, будучи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_8 умисно наніс один удар ножем в область живота останньому, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 55 від 25 березня 2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Крім того, на початку березня 2015 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_4 умисно, незаконно привласнив знайдені неподалік м. Димитров Донецької області двадцять патронів калібру 7,62х39 мм та шістдесят один патрон калібру 5,45х39 мм, які перевіз до місця свого проживання АДРЕСА_1 .
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості у вчиненні злочинів та кримінально-правової оцінки його дій, покликається на безпідставність не зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі. Звертає увагу, що суд першої інстанції під час винесення вироку від 28.09.17 року допустив застосування закону України від 18.05.2017 року №2046-УІІ, який на думку захисту не може бути застосований. Просить вирок суду змінити та зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі з 13.02.2017 року до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить розглянути справу у його відсутності (т.4 а.с.39).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 263 КК України встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оцінені судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України та ніким не оскаржується.
Щодо доводів ОСОБА_4 та його захисника про наявність підстав зарахування строку попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі з 13 лютого 2017 року до набрання вироком законної сили, то вони є безпідставні і не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогам закону.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.
Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту ст.72 КК України викладено в новій редакції, а саме, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
За таких підстав, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення по 20.06.2017 року включно, рахується як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а після набрання законної сили закону в новій редакції, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
За таких підстав, як випливає зі змісту оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) судом першої інстанції обґрунтовано зараховано у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 13 лютого 2017 року (день його затримання) по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а після набрання законної сили Закону у новій редакції, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т.4 а.с.29).
Відтак, всі обставини, на які посилається ОСОБА_4 та його захисник не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним.
У зв`язку з цим, судова колегія вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому підстав для скасування чи зміни вироку суд не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_4 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3