Справа № 545/739/18
Провадження № 1-в/545/191/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.04.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання ОСОБА_4 підтримав, про що надав відповідну заяву, прохав справу розглянути у його відсутності.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Суд, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського райсуду м. Києва 19.09.2014 року за ст. 2 ст. 185, 71, 72 ч.3 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням, ОСОБА_4 формально має право на розгляд питання щодо умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, за час перебування у БВК-16 засуджений ОСОБА_4 мав три подяки, остання з яких датується лише 29.12.2017 року та чотири стягнення, останнє 12.07.2017 року погашене 29.09.2017 року, які в установленому законом порядку погашені.
З наданої характеристики вбачається, що рішенням комісії державної установи від 20.03.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як особі,яка не довела свого виправлення.

Аналіз динаміки поведінки засудженого ОСОБА_4 у період відбуття покарання не дає підстав вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1