Справа №474/611/17 27.09.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2017 року про відмову у задоволені її скарги на постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області від 28.04.2017 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000574.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області у задоволені скарги ОСОБА_5 відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги заявників.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу та скасувати постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області від 28.04.2017 р. про закриття кримінального провадження.
Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування апеляційних вимог заявник зазначає, що ухвала є незаконною виходячи з наступного.
Слідчий відмовив у одночасному допиті певних свідків з потерпілою та з іншими свідками, не отримав данні про власника будинку, з якого викрадені речі, не отримав договору купівлі-продажу будинку потерпілої ОСОБА_7 , хоча в ухвалі слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01.06.2016 р. слідчого зобов`язано здійснити певні процесуальні дії, в тому числі перевірити наявність розбіжностей у показаннях вже допитаних осіб та за їх наявності, провести одночасний допит цих осіб; повторно допитати потерпілу; з`ясувати мету передачі брату ОСОБА_8 ключів від будинку та п`ятисот грн.; надання ОСОБА_7 дозволу на зберігання сіна в навісі будинку; перевезення з будинку по АДРЕСА_1 речей з використанням гужового транспорту; обставини належності підозрюваним особам, їх родичам гужового транспорту; провести інші слідчі дії щодо встановлення місцезнаходження викрадених речей (обшук).
Вказана ухвала, на думку апелянта, слідчим проігнорована та необхідні слідчі дії не виконано.
За наведеного, апелянт вважає, що слідчим передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, оскільки ним не проведені всі слідчі дії, а саме: слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події; проведення необхідних дослідів чи випробувань; одночасний допит кількох осіб, зокрема потерпілої і свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідчення яких різняться між собою, з метою встановлення причин розбіжностей; не витребувано та не взяті до уваги дані щодо власника будинку, з якого викрадено майно, та не витребувано договору купівлі-продажу житлового будинку між потерпілою та ОСОБА_7 .
Обставини, встановлені слідчим суддею.
16.08.2017 р. ОСОБА_5 звернулася до Врадіївського районного суду Миколаївської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 від 28.04.2017 р. про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000574, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які посилалася у своїх показаннях потерпіла.
У Врадіївському СВ Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області з 21.02.2012 р здійснювалось досудове розслідування за фактом того, що в період часу з 2009 по квітень 2010 року невстановлена особа, переслідуючи корисливу мету та умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, навмисно та таємно проникла до житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , звідки викрала відливи з трубами, шифер, двостворчатий шкаф та інше майно, з яким зникла та розпорядилась на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду на загальну суму 8095 грн.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що перевіркою оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження та матеріалів кримінального провадження встановлено, що при проведенні досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим проведено всі необхідні слідчі дії, а тому відсутні законні підстави для задоволення скарги.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Порядок розгляду скарг на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, передбачений ст. 306 КПК України.
При розгляді скарги потерпілої ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області від 24.04.2017 р. про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000574 від 08.06.2013 р., слідчий суддя цих вимог, на думку апеляційного суду, дотримався.
Так, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000574, проведено відповідно до діючого кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
При цьому, у відповідності до вимог КПК України, слідчий зобов`язаний вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13.04.2016 р. постановою слідчого СВ Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 кримінальне провадження № 0000574 закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
01.06.2016 р. ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області постанова слідчого від 13.04.2016 р. скасована із наданням вказівок у кримінальному провадженні, а саме: перевірити наявність розбіжностей у показаннях вже допитаних осіб та за їх наявності провести одночасний допит цих осіб; з`ясувати щодо мети передачі брату ОСОБА_8 ключів від будинку та п`ятиста гривень; надання ОСОБА_7 дозволу на зберігання сіна в навісі будинку; перевезення з будинку по АДРЕСА_1 речей з використанням гужового транспорту; обставини щодо належності підозрюваним особам, їх родичам гужового транспорту; провести інші слідчі дії щодо встановлення місця знаходження викрадених речей (обшук тощо).
За змістом ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.
На виконання ухвали слідчого судді слідчим 14.07.2016 р. проведений обшук домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 в присутності потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого виявлені дві дерев`яні лавки, які впізнані ОСОБА_5 , як такі, що були викрадені у 2009 році з належного їй будинку.
За повідомленням експерта № 453 від 29.09.2016 р. провести експертизу двох дерев`яних лавок, виготовлених саморобним способом, без будь-яких маркувальних позначень, неможливо.
За заявою ОСОБА_7 від 24.10.2016 р., вона відмовилась від проведення слідчих дій та одночасного допиту із ОСОБА_5 .
З пояснень ОСОБА_5 31.10.2016 р. вбачається, що ОСОБА_7 вона дозволила зберігати речі лише біля будинку, повідомила про обставини оформлення нею спадщини, під час чого її брат ОСОБА_8 відмовився приймати спадщину і сказав, що йому нічого не треба від домоволодіння, в якому жила їх мати, на даний час у ОСОБА_5 немає будь-яких клопотань по даному кримінальному провадженні.
Допитані, як свідки 24.10.2016 р. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повідомили, що ОСОБА_7 тривалий час використовувала гужовий транспорт, свідок ОСОБА_16 повідомив, що жодного разу не бачив, щоб на ньому ОСОБА_7 привозила додому майно у виді шаф, столів чи інших меблів.
Відповідно заяви, підписаної ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , вони відмовились приймати участь у проведенні слідчого експерименту у зв`язку із суттєвою зміною обстановки, а саме покриття території подвір`я деревами та чагарником.
04.03.2017 р. слідчим допитані як свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14
27.04.2017 р. правова кваліфікація кримінального правопорушення у даному кримінальному проваджені перекваліфіковані з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 185 КК України.
28.04.2017 р. слідчим винесено постанову про закриття кримінального правопорушення.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчій суддя дійшов вірного висновку про те, що слідчий вчинив всі необхідні дії, спрямовані на встановлення важливих обставин та фактів у даному кримінальному провадженні, і зібрані у кримінальному провадженні докази у своїй сукупності не свідчать про наявність у діях будь-яких осіб, в тому числі ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що доказів вини в діях ОСОБА_7 не здобуто.
Вимоги апелянта про необхідність проведення слідчого експерименту позбавлені підстав, оскільки як вірно зазначив слідчий суддя, з огляду на приписи ч. 1 ст. 240 КПК України, проведення слідчого експерименту є правом слідчого для з`ясування певних обставин та подій, а скарга ОСОБА_5 жодним чином не вказує, для перевірки чи уточнення яких обставин кримінального правопорушення слід здійснити дану слідчу дію.
Вимога апелянта щодо проведення слідчим одночасних допитів з певними свідками та потерпілою ОСОБА_5 також позбавлені підстав, оскільки, як вірно зазначив слідчий суддя, проведення одночасного допиту розбіжностей не усуне, оскільки свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не надали жодних показань щодо факту крадіжки майна, належного потерпілій, повідомили лише про факт продажу житлового будинку, належного потерпілій, свідками чого вони не були, а дізнались про це зі слів інших осіб.
Із змісту пояснень свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона повідомила про обставини вивезення в липні 2009 року з будинку належних потерпілій певних речей, які вона не розгледіла, а за поясненнями свідка ОСОБА_13 він був у будинку лише у 2005 році, коли бачив там певне майно, яке описує, після цього поїхав на заробітки. Повернувшись у 2009 році, ОСОБА_13 не відвідував будинок, а тому описати, яке саме майно в ньому було до приїзду ОСОБА_19 не може. Після приїзду ОСОБА_7 до будинку, ОСОБА_13 побачив, що у будинку немає певних меблів, тобто тих, які він бачив у 2005 році, а тому стверджувати про наявність певних речей у будинку до того, як ОСОБА_7 почала ним користуватись і здійснювати в ньому певну діяльність із показів ОСОБА_13 не можливо, так як він протягом 4 років був відсутній.
За матеріалами кримінального провадження, у ОСОБА_7 під час обшуку її домоволодіння, виявлені дві дерев`яні лавки, які ОСОБА_5 впізнала як свої речі, що були викрадені з належного їй будинку, проте відповідно висновку експерта № 453 від 29.09.2016 р. провести товарознавчу експертизу даного майна не виявилось можливим, крім того за показами ОСОБА_7 , вона не заперечувала факту вивезення даних лавок з будинку.
Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи, щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяної кримінальним правопорушенням.
З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом, тому крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є позитивна майнова шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визнається його вартістю, а тому стверджувати про спричинення ОСОБА_5 майнової шкоди за встановленими фактичними обставинами, а саме викрадення двох дерев`яних лавок, майнову цінність яких встановити неможливо, не можна.
Апелянтом не наведено жодних аргументованих даних, які саме слідчі дії слідчим не виконані і на підставі яких можливо було б дійти висновку про те, що ОСОБА_7 або будь-які інші особи протиправно заволоділи майном ОСОБА_5 .
З огляду на те, що слідчим СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області вжито всіх можливих заходів для проведення всебічного, повного та неупередженого розслідування, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволені скарги ОСОБА_5 , а тому апеляційна скарга заявника ОСОБА_5 є необґрунтованою і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 303, 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2017 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області від 28.04.2017 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000574, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3