Ухвала
іменем україни
22 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000069 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора та касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2017 року.
Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Торків Тульчинського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він, будучи інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Тульчинського РВ УМВС України у Вінницькій області, за попередньою змовою із інспектором міліції ОСОБА_7 , вирок щодо якого набрав законної сили, умисно, з корисливих мотивів шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 за таких обставин.
29 грудня 2012 року у приміщенні дільничного пункту міліції на вул. Поштовій, 8 в смт Шпиків Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_6 під час виконання доручення ст. слідчого СВ Тульчинського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 00000266, достовірно знаючи про те, що розслідування кримінальних проваджень і прийняття в них процесуальних рішень не входить до його службових обов`язків, з метою отримання неправомірної вигоди, використовуючи надані йому владні повноваження всупереч інтересам служби, повідомив ОСОБА_8 завідомо неправдиві відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності за крадіжку майна з приміщення кафе «Шашлична» та, погрожуючи останньому притягненням до відповідальності, висунув ОСОБА_8 незаконну вимогу про передачу йому 2000 грн.

При цьому ОСОБА_7 , діючи у співучасті з ОСОБА_6 , надав мовчазну згоду на отримання грошових коштів від ОСОБА_8 , яка виразилась у бездіяльності щодо заперечення вчинення таких дій.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є працівниками правоохоронного органу, та будучи введеним в оману і реально сприймаючи вказані погрози, погодився передати їм визначену суму коштів.

Того ж дня у приміщенні дільничного пункту міліції ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 1000 грн, з яких 300 грн. передав ОСОБА_7 ..

13 лютого 2013 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , в період часу з 09 год. до 12 год., перебуваючи у тому ж службовому приміщенні, завершуючи спільний злочинний умисел на отримання шляхом обману грошових коштів від ОСОБА_8 , одержав від нього другу частину коштів у розмірі 1000 грн., після чого був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишений без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, що апеляційний суд не навів в ухвалі детального змісту доводів апеляційної скарги прокурора та належних мотивів, з яких дійшов висновку про безпідставність доводів зазначеної апеляційної скарги. Також вважає, що апеляційний суд не виконав вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2016 року. Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне незастосування судом положень ст. 55 КК та непризначення додаткового покарання, що, у свою чергу, призвело до призначення ОСОБА_6 м`якого покарання.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування вказує, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи його апеляційної скарги, в якій він зазначав про незаконність вироку суду першої інстанції, та безпідставно не дослідив обставини і докази, які суд першої інстанції дослідив та оцінив, як вважає засуджений, з порушенням вимог ч. 1 ст. 94 КПК. При цьому зазначає, що в матеріалах провадження відсутні докази його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вказує, також, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам кримінального провадження, зокрема, що судом першої інстанції не дано належної оцінки доказам по справі, у тому числі показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та безпідставно судом взято до уваги показання ОСОБА_8 , а також безпідставно визнано доказом, який підтверджує його вину, вирок, ухвалений відносно ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу прокурора і заперечила проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора та касаційна скарга засудженого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 439 КПК вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Проте вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2016 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24 травня 2016 року у зазначеному кримінальному провадженні та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду від 24 травня 2016 року та призначаючи новий розгляд в суді апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд, залишивши без задоволення апеляційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_6 , усупереч вимогам ст. 419 КПК належним чином не мотивував своєї ухвали, не навів ґрунтовного аналізу доводів поданих апеляційних скарг, зокрема, не надав відповіді на доводи засудженого про необхідність скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам провадження і ґрунтуються на недопустимих доказах, а також апеляційний суд не навів мотивів, з яких ці та інші доводи апеляційних скарг визнані необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, та призначив йому покарання у виді штрафу.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Так, прокурор в апеляційній скарзі просив апеляційний суд вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та постановити свій вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок м`якості. При цьому в обґрунтування наводив доводи, у тому числі аналогічні доводам його касаційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі порушував питання про скасування вироку суду першої інстанції та про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні не доведена. При цьому наводив доводи, у тому числі аналогічні доводам його касаційної скарги щодо незаконності вироку суду першої інстанції, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів.
Апеляційний суд при новому розгляді провадження дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого, а також доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними. Однак, при цьому апеляційний суд вказівок суду касаційної інстанції, викладених в ухвалі від 08 листопада 2016 року, не виконав, належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, щодо оцінки доказів, не навів обґрунтованих мотивів та висновків, з яких доводи ОСОБА_6 , наведені в його апеляційній скарзі, є необґрунтованими. Поряд з цим апеляційний суд навів формальні підстави на спростування доводів апеляційної скарги прокурора.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а висновки апеляційного суду щодо законності вироку суду першої інстанції, у тому числі і щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, є передчасними.

Виходячи з зазначеного, доводи касаційної скарги прокурора та доводи касаційної скарги засудженого щодо невідповідності ухвали апеляційного суду положенням ст. 419 КПК є обґрунтованими і підлягають в цій частині задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин доводи касаційної скарги прокурора, які стосуються неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, мають бути предметом перевірки суду апеляційної інстанції при новому розгляді провадження у випадку, якщо апеляційний суд дійде висновку щодо безпідставності доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно усунути вказані недоліки, виконати вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2016 року, та постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3