Справа № 171/2366/15-к
В И Р О К
іменем України
20 вересня 2017 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 00001026 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, перебуває в шлюбі, раніше не судимого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:
10 серпня 2014 року, приблизно в 00 год. 30 хв., поблизу літнього душу на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_7 на ґрунті неприязнених відносин, викликаних відмовою ОСОБА_4 користуватися ОСОБА_7 та його дружиною літнім душем, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки потерпілому ОСОБА_4 в область грудної клітини ліворуч. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_7 штовхнув на ОСОБА_4 драбину, яка стояла поруч, від чого потерпілий впав на землю, а драбина впала на нього. ОСОБА_7 , продовжуючи спричиняти тілесні ушкодження, став із зусиллям тиснути драбиною на тулуб, голову та кінцівки ОСОБА_4 .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 8-го ребра ліворуч; закритого перелому дистальної фаланги 2-го пальця лівої кисті, які відповідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тривалістю понад три тижні (21 добу), та забійної рани 2-го пальця лівої кісті; синців та саден в області правого плеча та на задній поверхні грудної клітки ліворуч; синців м`яких тканин голови; саден в області лівої сідниці та у верхній третині стегна; дрібних саден в області обох гомілок, які відповідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю та пояснив, що він дійсно 10.08.2014 року пізно вночі вирішив прийняти душ, але потерпілий йому відмовив. Між ними виникла сварка, в результаті якої він наніс удар потерпілому, після чого між ними почалася бійка, в процесі якої він завдав потерпілому тілесні ушкодження. Щиро кається у вчиненому. Цивільний позов не визнав з тих підстав, що він пропонував потерпілому відшкодувати завдану шкоду в добровільному порядку, але потерпілий відмовився, тому просить відмовити в позові в повному обсязі.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив не досліджувати докази щодо обставин вчинення обвинуваченим злочину. Враховуючи невизнання обвинуваченим цивільного позову, суд вирішив допитати обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_4 , дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, а також дослідити докази на підтвердження цивільного позову.

З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки він своїми умисними діями заподіяв потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідки, передбачені ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує його вік, сімейний та матеріальний стан, те, що обвинувачений працездатний, але не зайнятий суспільно-корисною працею, раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, суд також враховує конкретні обставини скоєного ним злочину та його відношення до цього - щире каяття, також враховує, що вчинений обвинуваченим злочин згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до положень ст.75 КК України суд вважає можливим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про застосування до обвинуваченого амністії, оскільки він має на утриманні малолітнього сина, 2006 року народження. Обвинувачений підтримав дане клопотання та просить його задовольнити.

Прокурор та інші учасники кримінального провадження не заперечують проти застосування до обвинуваченого закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Досліджуючи матеріали, що характеризують обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, 2006 року народження. Крім того, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив у серпні 2014 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки обмежень щодо застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлено, суд вважає, за можливе застосувати до обвинуваченого амністію та звільнити останнього від призначеного покарання.

Позивачем ОСОБА_4 заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування в сумі 1927 гр., моральної шкоди в сумі 20000 гр.

В обґрунтування заявлених вимог потерпілий зазначив, що після отриманих тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні, на придбання ліків ним було витрачено кошти в сумі 1927 грн., в підтвердження чого надано касові чеки. Вказану суму матеріальної шкоди просить стягнути з обвинуваченого.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно наданих позивачем касових чеків ним було придбано ліки на загальну суму 1927 грн., а саме 11.08.2014 року анестезуючі на суму 218,95 грн., 12.09.2014 року анестезуючі на суму 259,9 грн., 14.08.2014 року серцеві препарати на суму 258 грн., 19.08.2014 року антибіотики на суму 359 грн., 03.09.2014 року антибіотики на суму 280,25 грн., 09.09.2014 року серцеві на суму 385,15 грн., 09.09.2014 року серцеві на суму 168,75 грн. Суд приймає до уваги та визнає належними та допустимими доказами у справі касові чеки, якими підтверджено понесені позивачем витрати на лікування для придбання анестезуючих медичних препаратів та антибіотиків на загальну суму 1118,1 грн., тобто витрати на придбання цих ліків визнано судом виправданими. Касові чеки на придбання серцевих медичних препаратів суд не бере до уваги, оскільки позивачем в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не доведено необхідність придбання вказаних ліків в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 1118,1 грн.

Незаконними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_4 було завдано моральних страждань, оскільки позивачу було завдано тілесні ушкодження, з якими він тривалий час лікувався, до теперішнього часу позивач відчуває фізичний біль. Потерпілий, отримавши переломи пальця та ребер, не міг тривалий час вести активний спосіб життя, повноцінно забезпечувати свою сім`ю. Вказані обставини вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Все це відбулося з вини відповідача, в звязку з чим з відповідача підлягає стягненню моральна шкода. Суд вважає, що достатньою сумою відшкодування моральної шкоди є 4000 гр.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на обвинуваченого відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1118,1 грн., моральну шкоду в сумі 4000 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: