АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № № 0006474 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017, ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік, та згідно ст.76 КК України, покласти обов?язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирішено цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 на її користь.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017 відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 01 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 01 рік. Звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 01 рік, та згідно зі ст.76 КК України покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційна скарга прокурором вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість. Зокрема, на думку прокурора судом першої інстанції не призначено обвинуваченому обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення спеціального права. Апелянт вважає, що суд залишив за межами своєї уваги характер допущеного винним порушення ПДР України, адже дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неуважності останнього, що на переконання останнього вказує на те, що обвинувачений несе загрозу для оточуючих. Прокурором наголошується, що жодних підстав, які б дозволяли обґрунтовано і законно не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

За обставин викладених у вироку, ОСОБА_8 20.06.2016 року приблизно о 20.30 год., керуючи технічно справним автомобілем «КІА Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по крайній правій смузі руху транспортних засобів проїзної частини вулиці Столичне шосе в м. Києві, зі сторони вул. Ак. Заболотного у напрямку м. Українка.
ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 2.3 б); 18.4 ПДР України, проявив неуважність неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, під?їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України, розташованого біля зупинки громадського транспорту «Лісова» проїзної частини вулиці Столичне шосе в м. Києві, не врахував те, що автомобіль, яких рухався попереду в крайній праві смузі попутного напрямку, зменшив швидкість та зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, не зменшив швидкість руху аж до повної зупинки транспортного засобу та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка переходила проїзну частину вулиці Столичне шосе по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно напрямку руху його автомобіля, та як наслідок заподіяв її тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог 2.3 б); 18.4 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв?язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.
Тобто, ОСОБА_8 визнається винним за ч.1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора і вважали за необхідне залишити без змін вирок суду першої інстанції, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги прокурора не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 , а також питання правильності призначення основного покарання обвинуваченому з дотриманням положень ст. 65 КК України, а тому в цій частині вирок суду першої інстанції не переглядається.

Щодо безпосередніх доводів апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, то колегія суддів враховує декілька обставин. По перше санкція частини першої статті 286 КК України в частині призначення додаткового покарання є альтернативною. Відповідно, суд враховує інші обставини і зокрема те що обвинувачений раніше не судимий, визнав свою вину в скоєнні даного необережного злочину невеликої тяжкості . Відшкодував у повному обсязі матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 , а також думку самої потерпілої щодо застосування додаткового виду покарання, яка висловилася проти позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами. За даних обставин, доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва, колегія суддів не знаходить переконливими, а відповідно апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 ? залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017 відносно ОСОБА_8 визнаного винним за ч.1 ст. 286 КК України, ? залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їїпроголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/23/2018
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_13
Суддя-доповідач ОСОБА_1