Справа №469/1502/16-к 07.11.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/717/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000396 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 ,

- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_8 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
представник потерпілої ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги потерпілої та представника потерпілої.
Просять скасувати вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_8 в частині часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 14000 грн. та ухвалити в цій частині новий вирок, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 441000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь:
держави в особі департаменту фінансів Миколаївської міської ради - кошти, витрачені Міською лікарнею швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, на лікування потерпілої ОСОБА_6 у сумі 8792,40 грн.;
держави - витрати на проведення експертиз на загальну суму 7263,80 грн.;
ОСОБА_6 - в рахунок завданої моральної шкоди 14000 грн.;
ОСОБА_6 - витрати на правову допомогу в сумі 6907,88 грн.;
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги потерпілої та представника потерпілої.
Не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, вважають вирок в частині стягнення 14000 грн. моральної шкоди необґрунтованим та невмотивованим.

Стверджують, що вказана сума є занадто малою, аби компенсувати пережиті потерпілою страждання.

Зазначають, що тривалий курс реабілітації, повністю змінив образ життя потерпілої. Вказують, що жоден курс реабілітації не призведе до повного відновлення організму після переломів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 26 червня 2016 року близько 08:00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT DASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є TOB «Вин Агро», рухався зі швидкістю 90 км/год. по сухій асфальтованій проїжджій частині автодороги М-14 Е-58 «Одеса-Мелітополь- Новоазовськ» у напрямку руху з м. Миколаїв до м. Одеса, де в цей час по проїжджій частині автодороги в попутному напрямку попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_8 по його смузі руху рухався автомобіль марки «ГАЗ-322132», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 .

На 61 км. вказаної автодороги водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.13.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок злочинної самовпевненості своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу та збільшення дистанції між автомобілями, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, внаслідок чого передньою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з задньою частиною транспортного засобу марки «ГАЗ-322132», державний номер НОМЕР_2 , в результаті чого пасажир автомобіля «ГАЗ-322132», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді забою грудної клітини та компресійного перелому тіла першого поперекового хребця, а пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді компресійного перелому тіл 12-го грудного та 1-гo поперекового хребця.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення потерпілої та її представника на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, прокурора, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу потерпілої та її представника такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, покарання, призначене обвинуваченому, та у частині вирішення цивільного позову прокурора, апелянтами не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, судове рішення в цій частині не переглядається.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у вироку, окрім іншого, зазначається докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обставини справи не оспорюються сторонами у випадку, коли обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, в своїх показаннях підтверджує усі обставини ознак складу інкримінованого йому злочину та інші обставини провадження.

Якщо після допиту обвинуваченої особи відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України суд встановить, що з її показань не можна зробити висновок про повне підтвердження обставин, суду необхідно згідно із ч. 2 ст. 349 КПК ставити на обговорення питання про зміну обсягу доказів, які будуть досліджуватись, щоб унеможливити завідому неповноту судового розгляду.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 441000 грн.
Судом першої інстанції визнано доведеним заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди на суму 14000 грн.
Виходячи з показань обвинуваченого ОСОБА_8 в суді першої інстанції, він визнав позов частково, на суму 10000 грн. В іншій частині позов не визнав, оспорював обставини, на які посилалась потерпіла, обґрунтовуючи розмір шкоди.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_8 оспорював обставини обсягу фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , заподіяних злочином.
За такого, суду першої інстанції після допиту обвинуваченого, згідно із ч. 2 ст. 349 КПК України, необхідно було ставити на обговорення питання про зміну обсягу доказів, які будуть досліджуватись, з метою перевірки показань обвинуваченого щодо оспорюваних ним обставин.

В той же час, суд першої інстанції визначивши обсяг фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, фактично не дослідив докази щодо цих обставин і, відповідно, не навів їх у вироку.

Окрім того, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції обмежився дослідженими доказами, які в повному обсягу не відображають усіх обставини щодо моральної шкоди потерпілої ОСОБА_6 .

Зазначені вище порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо цивільного позову потерпілої, відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження законності (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга потерпілої та її представника підлягає задоволенню частково.

Керуючись ч. 1 ст. 7 ч. 6 ст. 9, ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 416, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 та її представника адковата ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди скасувати і призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: