Справа №483/2030/17 22.12.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/718/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК Ук Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , про арешт майна,

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10

особи, у володінні яких знаходиться майно, ОСОБА_11 , ОСОБА_12

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення слідчого судді, вимог апеляційної скарги прокурора та заперечень на апеляційну скаргу, поданих представником осіб, у володінні яких знаходиться вилучене майно, ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , про арешт майна.

В своїй апеляційній скарзі прокурор Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на грошові кошти в сумі п`ятдесят сім тисяч чотириста доларів США в кількості 574 шт. номіналом по «100» кожна купюра, які мають значення для розслідування кримінального провадження і, можливо, будуть використані, як докази у кримінальному провадженні.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник осіб, у володінні яких знаходиться вилучене майно, ОСОБА_9 просить у задоволенні апеляційних вимог прокурора про скасування ухвали слідчого судді відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що клопотання про арешт майна слідчим суддею не задоволено з причини того, що суд дійшов хибного висновку про те, що вилучені під час обшуку кошти належать не ОСОБА_11 .

Вказує, що слідчим суддею не взяті до уваги вимоги ст. 170 КПК України.

Зазначає, що у клопотанні слідчого міститься достатнє обґрунтування щодо необхідності арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Вважає, що з метою забезпечення збереження речових доказів та грошей, одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, а також за наявності підстав для застосування спеціальної конфіскації є закономірним для накладення арешту на грошові кошти в сумі п`ятдесят сім тисяч чотириста доларів США (574 купюри номіналом по 100 доларів США кожна), із установленням заборони розпоряджатися та користуватися ними.

Зазначає, що при винесенні ухвали, слідчий суддя мотивує своє рішення тим, що надана розписка ОСОБА_12 на суму 60 000 доларів США на розвиток свого бізнесу спростовує належність цих коштів, саме її чоловіку ОСОБА_11 , на майно якого слідчий просить накласти арешт. Однак, сторона обвинувачення вважає рішення слідчого судді недостатньо обґрунтованими, оскільки вказана розписка, на яку посилається сторона захисту, на переконання апелянта, належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, не завірена, що ставить під сумнів її автентичність, крім того, під час проведення обшуку 25.11.2017 року та вилучення арештованих грошових коштів, яке відбулося в присутності ОСОБА_12 , останньою вказана розписка слідчому надана не була, щодо походження грошових коштів, в протоколі обшуку від 25.11.2017 року ОСОБА_12 також зазначено нічого не було. Зауважень у ході обшуку від їх учасників не надходило.

Також апелянт посилається на правову позицію ВСУ у справі № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року та норми ЦК України, зазначає, що розписка, надана стороною захисту, не містить всіх реквізитів та повної інформації щодо зобов`язання останньої повернути вказані кошти, таким чином, на переконання апелянта, дана розписка не відповідає вимогам чинного законодавства та є нікчемною.

Окрім цього, апелянт вказує, щоякщо розглядати позицію сторони захисту щодо належності цих коштів ОСОБА_12 , то не виключається те, що кошти, які були вилучені під час обшуку 25.11.2017 року використовувались ОСОБА_11 у злочинних цілях, з метою скуповування та реалізації водних біоресурсів, вилов яких заборонений законодавством. За наведеного вбачається, на думку апелянта, що ОСОБА_12 всіляко намагається уникнути арешту цих коштів будь-яким способом.

Таким чином, апелянт вважає, що слідчим суддею прийняте незаконне рішення щодо незастосування заборони на користування майном, тому винесена судом ухвала є необґрунтованою та незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю фактичним обставинам справи, а клопотання слідчого задоволенню у повному обсязі.

Узагальнені доводи заперечень на апеляційну скаргу, поданих представником осіб, у володінні яких знаходиться вилучене майно, ОСОБА_9 .
Апеляційні вимоги прокурора про скасування ухвали слідчого судді вважає необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначає, що власником квартири являється ОСОБА_12 , яка є дружиною ОСОБА_12 , та також проживає за указаною адресою. ОСОБА_12 є підприємцем, та 10.03.2017 року з метою розширення бізнесу позичила у іншого підприємця ОСОБА_13 60 000, 00 доларів США, тобто фактично вона є власником коштів, які позичила для розширення бізнесу. На підтвердження цього суду наданий письмовий доказ (належним чином завірена розписка), та під час судового розгляду свідком ОСОБА_13 суду та сторонам процесу було надано оригінал розписки.

Вважає, що в результаті дії слідчого порушено право власності ОСОБА_12 , та ствердження в клопотанні слідчого про те що кошти могли бути добути ОСОБА_14 злочинним шляхом є безпідставними.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_15 під час обшуку надав усне пояснення що вилучені гроші є грошами від бізнесу та належать йому та дружині, але це ствердження не спростовує наведене, а навпаки підтверджує вказане, так як ОСОБА_15 та ОСОБА_12 є дружиною та чоловіком, ведуть сумісно господарство.

Зазначає, що, враховуючи положення ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, ОСОБА_15 вважав що грошові кошти, які позичила його дружина для розширення бізнесу, також належать йому.

Вважає, що слідчий суддя постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, та не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, тому, на переконання апелянта, апеляційні вимоги прокурора є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Слідчим суддею встановлено, що 27 листопада 2017 року слідчий СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївській області із клопотанням, погодженим з прокурором Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 , про арешт майна.
Своє клопотання слідчий обґрунтовував тим, що в провадженні СВ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 20 квітня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, вчиненого за наступних обставин.
В ході досудового розслідування встановлено, що 20 квітня 2017 року до канцелярії Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області, надійшли матеріали з НПУ Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Миколаївській області про те, що посадові особи риболовецьких підприємств, зловживають службовим становищем, умисно з метою одержання неправомірної вигоди для себе, проводять завищений вилов риби, ніж той що їм дозволений на території Очаківського району, що завдає істотної шкоди державі, що в подальшому спричиняють тяжкі наслідки державі, для відновлення популяції рибному господарству.
25 листопада 2017 року, на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2017 року, в період часу з 18 год. 42 хв. по 00 год. 17 хв. 26 листопада 2017 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі п`ятдесят сім тисяч чотириста доларів США (574 купюри номіналом по 100 доларів США кожна).
Посилаючись на те, що є підстави вважати, що грошові кошти, вилучені в ході обшуків є здобутими внаслідок отримання від реалізації незаконно добутої риби цінних порід, а також, що вони є речовими доказами, слідчий просив накласти арешт на них.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого про арешт грошових коштів в сумі п`ятдесят сім тисяч чотириста доларів США не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні спростована належність цих коштів саме ОСОБА_11 , на майно якого слідчий просить накласти арешт.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання слідчого, підставою для арешту грошових коштів є те, що вказані грошові кошти, вилучені в ході обшуків, є здобутими внаслідок отримання від реалізації незаконно добутої риби цінних порід, а також, що вони є речовими доказами.

С таким мотивуванням суд обґрунтовано не погодився.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КК України, у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В розумінні ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що клопотання слідчого про арешт грошових коштів в сумі п`ятдесят сім тисяч чотириста доларів США, не підлягає задоволенню, оскільки як в суду першої інстанції та і в апеляційному суді не надано достатніх доказів належності цих коштів саме ОСОБА_11 , на майно якого слідчий просив накласти арешт.
Тому, доводи апелянта про незаконність рішення суду є необґрунтованими.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 405, ст.407, ст.422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: