У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Одеса Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених п. 3, 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 147 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000060.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.02.2018 р. включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвалу слідчим суддею постановлено необґрунтовано, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що слідчі судді повинні перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання він вказував на відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що ОСОБА_5 , 14.02.2014 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 3, 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 147 КК України, 11.07.2016 р. ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, 02.09.2016 р. його затримано на території Російської Федерації та 08.09.2016 р. обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тобто підозрюваний ОСОБА_5 тримається під вартою більше 12 місяців з перевищенням граничних строків, визначених ч. 3 ст. 197 КПК України, правові підстави для продовження запобіжного заходу відсутні.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
У провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000060, за підозрою ОСОБА_5 від 17.02.2014 р. у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 3, 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 147 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 30.11.2013 р. захопили потерпілого ОСОБА_10 , як заручника, заволоділи його автомобілем марки «Хонда» реєстраційний номер НОМЕР_1 , заволоділи його грошовими коштами в сумі 2 000 грн. та 1 000 рублів РФ, вимагали від потерпілого зателефонувати своїм родичам з метою передачі грошових коштів, а після його відмови, в непритомному стані залишили в багажнику автомобіля, який підпалили.
21.11.2017 р. слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва обрано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
15.01.2018 р. слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що для завершення досудового розслідування необхідно, виконати вимоги ст. 290 КПК України, надати сторонам кримінального провадження доступ до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт. При цьому ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, не зменшились ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі, покинув місце мешкання та виїхав за межі України, у зв`язку з чим перебував у міжнародному розшуку, а тому, усвідомлюючи, яке покарання йому загрожує, може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу або свідків, показання яких мають важливе значення у провадження під час розгляду справи в суді по суті, може продовжити вчиняти інші злочини.
Врахувавши, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 3, 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 147 КК України, покарання за яке передбачене у виді 15 років позбавлення волі, підозра у вчиненні вказаних злочинів є обґрунтованою, підтверджується поясненнями свідків у кримінальному провадженні, вироком, постановленим відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який набрав законної сили, при обранні запобіжного заходу встановлений ризик того, що підозрюваний може переховуватися від слідства, оскільки тривалий час переховувався на території іншої держави, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час вказаний ризик не зник та не зменшився, запобігти вказаному ризику іншим шляхом, крім тримання під вартою, не можливо.
Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що
- обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
- обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.
Вказані вимоги закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.
Так, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а саме про необхідність проведення певних процесуальних дій, на підставі чого строк досудового розслідування продовжений до 03.01.2018 р.
Перевіривши доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, слідчий суддя встановив, що наведені доводи є обґрунтованими викладені у клопотанні та встановлені на час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ризики, не зменшились та існують на даний час.
Слідчий суддя врахував конкретні обставини кримінального провадження та дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як слідує з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 3, 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 147 КК України, які є особливо тяжкими та тяжким злочинами, тривалий час переховувався на території іншої держави, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами.
Сукупність наведених обставин, на думку апеляційного суду, є достатніми підставами для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики перешкоджання встановленню істини в справі та переховування підозрюваного від правосуддя, які вимірюються суворістю можливого покарання, не зменшились.
Доводи апеляційної скарги захисника про закінчення на момент розгляду клопотання строків тримання під вартою є безпідставними з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого від 13.01.2014 р. ОСОБА_5 оголошений в розшук.
02.09.2016 р. підозрюваного ОСОБА_5 затримано на території Російської Федерації.
08.09.2016 р. слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва у відсутність ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням того, що останній оголошений в міжнародний розшук.
18.11.2017 р. ОСОБА_5 у зв`язку з екстрадицією етапований із СІЗО-4 м. Москва на територію України та доставлений до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
21.11.2017 р. слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.01.2018 р.
За змістом вимог ч. 3 ст. 197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Положеннями ст. 577 КПК України визначено, що час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.
Отже висновки слідчого судді про те, що строк екстрадиційного арешту має враховуватись до строку призначеного покарання, але весь час перебування під вартою не має входити в поняття «сукупний строк тримання під вартою», визначеного ч. 2 ст. 197 КПК України, а також про те, що законом не передбачено врахування строку екстрадиційного арешту до «сукупного строку тримання під вартою» є вірними, з чим погоджується і апеляційний суд.
З урахуванням положень ст. 577 КПК України, порушення строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, передбаченого ч. 3 ст. 197 КПК України, під час досудового розслідування в даному випадку не вбачається, а тому порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, апеляційним судом не виявлено.
Враховуючи те, що заявлені ризики для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, а по кримінальному провадженню необхідно провести певні слідчі дії, закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не уявляється можливим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.
Рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи, викладені апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не мають під собою правових підстав, у зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2018 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ _________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3