Справа № 466/535/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2016 року м. Львів

Шевченківський райознний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 від 19.12.2012 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кути, Косівського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із вищою, освітою, розлученого, на утриманні двоє дітей: повнолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватного підприємця, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме: вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 14.09.2014 року, який змінений Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, на початку літа 2008 року, перебуваючи на АДРЕСА_2 , запропонував потерпілому ОСОБА_8 придбати автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Т5», який він пригонить з-за кордону на територію України, хоча наміру робити цього не мав. Потерпілий ОСОБА_8 погодився на дану пропозицію ОСОБА_11 та 07.07.2008 року, перебуваючи в приміщенні банку «Брок Бізнес Банк», що у м. Львові по вул. Вітовського 35а. передав ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, за умови, що вказаний автомобіль буде пригнаний на територію України упродовж наступних 3 місяців. Водночас, ОСОБА_13 виконувати взяті на себе зобов`язання наміру не мав, а кошти, привласнені злочинним шляхом, використав на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 25 000 доларів США, що станом на 07.07.2008 року згідно курсу НБУ, становило суму 121 000 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто у великих розмірах.

Таким чином, дії ОСОБА_11 кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою, вчинене у великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.190 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_13 , маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів в жовтні місяці 2009 року зателефонував потерпілому ОСОБА_9 з проханням позичити йому грошові кошти в сумі 20 000 грн. на розвиток бізнесу, з умовою повернення протягом наступних двох-трьох тижнів. На дану пропозицію ОСОБА_9 погодився та зустрівшись 14 жовтня 2009 року на перехресті вулиць Личаківська-Короленка у м.Львові з ОСОБА_14 , сів до нього в автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Мультиван», де в подальшому передав вище вказану суму грошей ОСОБА_12 . Водночас, ОСОБА_13 виконувати взяті на себе зобов`язання наміру не мав, а кошти, привласнені злочинним шляхом, використав на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 20 000 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_11 кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.190 КК України.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_13 , маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів впродовж тривалого часу, а саме з 2010 року по грудень 2011 року, неодноразово пропонував ОСОБА_7 придбати для нього автомобіль марки «Ісузу Тропер» 2000-2001 року випуску та пригнати з-за кордону на територію України. Погодившись на вказану пропозицію потерпілий ОСОБА_7 в грудні місяці 2011 року, перебуваючи у м.Львові за адресою вул. .Панча 26/20, передав ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 1 500 доларів США, як завдаток за виконання вказаних вище зобов`язань, хоча останній виконувати взяті на себе зобов`язання наміру не мав, а кошти, привласнені злочинним шляхом, використав на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1 500 доларів США, що станом на грудень місяць 2011 року згідно курсу НБУ становило суму 11 985 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_11 кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою винуватість у вчиненому злочині визнав повністю, погодився з позовними вимогами, а також підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати та врахувати те, що він має на утриманні неповнолітніх дітей та батька інваліда 2-ої групи.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повідомили про обставини вчинення шахрайських дій щодо них та передачу коштів ОСОБА_3 та просили задовольнити цивільні позови.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілих, а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується зібраними та дослідженими в ході судового слідства доказами, визнавальними показаннями ОСОБА_3 , доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України по епізоду заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою, вчинене повторно.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід вірно кваліфікувати за ч. 3 ст. 190 КК України за епізодом заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою, вчинене у великих розмірах.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого який раніше притягався до кримінальної відповідальності, відбуває покарання за вироком від 14.09.2014 року, визнання вини та щире каяття у скоєному, наявність на утриманні двох дітей, що є пом`якшуючою обставиною, позитивну характеристику з місця проживання, обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає і таких не зазначено в обвинувальному акті, та вважає, що міру покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковане правопорушення, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.70 ч.1 КК України.

Оскільки обвинуваченого ОСОБА_3 засуджено за вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 14.09.2014 року, який змінений Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року до 5 (п`яти) років позбавлення волі, а за даним вироком він засуджується за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3, 190 КК України, скоєних до постановлення попереднього вироку, тому йому слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 ч. 4 КК України.

Відповідно до ст. ст. 127, 128 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

До початку судового розгляду потерпілими заявлено цивільні позови, а саме потерпілий ОСОБА_7 просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 1 500 доларів США, що станом на 07.12.2016 року за курсом НБУ еквівалентно 39146,09 грн. Завдану матеріальну шкоду обґрунтовує тим, що обвинувачений шахрайським способом заволодів його коштами.

Потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 25 000 доларів США, що станом на 07.12.2016 року за курсом НБУ еквівалентно 39146,09 грн. Завдану матеріальну шкоду обґрунтовує тим, що обвинувачений шахрайським способом заволодів його коштами.

Потерпілий ОСОБА_9 просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 20 000, 00 грн. Завдану матеріальну шкоду обґрунтовує тим, що обвинувачений шахрайським способом заволодів його коштами.

Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи обставини справи в їх сукупності, визнання позовних вимог обвинуваченим ОСОБА_3 , на підставі ст. 127 КПК України, цивільні позови слід задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 39146,08 грн. завданої майнової шкоди; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 652436,60 грн. завданої майнової шкоди; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 20000 грн. завданої майнової шкоди.

Згідно листа від 10.10.2016 року начальника Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 08.10.2016 року затримано та 09.10.2016 поміщено в ІТТ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львіській області. 18.10.16 ОСОБА_3 поміщений у Львівську установу виконання покарань № 19 УДПтСУ у Львівській області для відбування покарання за вироком. Ухвалою від 20.10.2016 року Шевченківського райознного суду м.Львова ОСОБА_3 залишено у слідчому ізоляторі до завершення розгляду даного обвинувального акту.

Речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні домашній арешт закінчився 29.05.2015 року.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 377 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України та призначити обвинуваченому покарання

за ч. 2 ст. 190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,

за ч.3 ст. 190 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів із врахуванням покарання, призначеного вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 14.09.2014 року, який змінений Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 ( п`яти ) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати термін перебування під вартою починаючи з 08 жовтня 2016 року

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні домашній арешт закінчився 29.05.2015 року.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільні позови задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 39146 (тридцять дев`ять тисяч сто сорок шість ) грн. 08 коп. завданої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 652436 (шістсот п`ятдесят дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 60 коп. завданої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. завданої майнової шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1