Справа № 682/5/17
Провадження № 1-кс/682/7/2017
У Х В А Л А
31.01.2017 року Слідчий суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання у кримінальному провадженні № 0000009 від 03.01.2017 р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в.

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000009 від 03.01.2017 р про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 .

Як вбачається з клопотання, 03.01.2017 р до Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що приватний нотаріус Хмельницького нотаріального округу ОСОБА_6 в м. Хмельницькому підробила документ, а саме передоручення від імені ОСОБА_5 на продаж квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_7 . В ході досудового розслідування встановлено, що рідний син ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , використовуючи підроблене передоручення, продав вказану квартиру ОСОБА_4 .

На думку слідчого та прокурора, оскільки квартира вибула із власності ОСОБА_7 злочинним шляхом, то з метою недопущення її подальшого відчуження, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, подальшого повернення квартири власнику, на квартиру АДРЕСА_1 слід накласти арешт.

В ході розгляду слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання.

Дослідивши клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, надані письмові матеріали кримінального провадження № 0000009 від 03.01.2017 р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, заслухавши думку слідчого, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

У клопотанні про арешт майна слідчий вказує на те, що приватний нотаріус Хмельницького нотаріального округу ОСОБА_6 підробила документ - передоручення на продаж квартири; ОСОБА_8 , використовуючи підроблене передоручення, продав квартиру; квартира вибула із власності ОСОБА_7 злочинним шляхом.

Однак, до клопотання не надано та в матеріалах кримінального провадження № 0000009 від 03.01.2017 р відсутні будь-які фактичні дані та докази, які вказували б на підробку документа нотаріусом ОСОБА_6 , використання ОСОБА_8 підробленого документа, а також про вибуття квартири з власності ОСОБА_7 злочинним шляхом; підозра у цьому кримінальному провадженні нікому не пред"явлена.

Крім цього, з договору купівлі-продажу квартири вбачається, що ОСОБА_8 діяв на підставі довіреності, а не передоручення (такий документ не передбачений цивільним законодавством України).

До клопотання не надано жодних доказів, які б вказували на протиправність та незаконність дій будь-кого з учасників за вказаною фабулою.

Слід врахувати, що згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Проте, слідчим не доведено наявність підстав чи розумних підозр вважати, що квартира АДРЕСА_1 є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а також не доведено наявність можливостей для приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цієї квартири, оскільки слідчому судді не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла.

Проте, накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до чинного договору купівлі-продажу від 21.112016 р належить на праві власності ОСОБА_4 , позбавить останнього права на відчуження, розпорядження, а також права на користування житлом, хоча сам ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000009 від 03.01.2017 р не має статусу підозрюваного, обвинуваченого чи іншого учасника.

Крім цього слідчим не надано доказів на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_1 може бути прихована, пошкоджена, зіпсута, знищена, перетворена, відчужена.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ході розгляду клопотання слідчим не доведено правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; не визначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Однак, слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для власника ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання та арешту квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 173 КПК України,

у х в а л и в.

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000009 від 03.01.2017 р про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 .

Протягом п"яти днів ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду третіми особами.

Слідчий суддя ОСОБА_1