Справа№751/2224/17
Провадження №1-кп/751/156/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
07 вересня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
- 23.06.2005 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 20.03.2007 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.08.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 187, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 20.07.2016 року по відбуттю строку покарання,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_4
В с т а н о в и в:
27.10.2016 року близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом нанесення щонайменше одного удару в область обличчя ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми та забиття м`яких тканин обличчя справа, які згідно висновку експерта № 1209 від 30.11.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи стійкої втрати працездатності, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 500 грн., що належать ОСОБА_6 та сережками з металу жовтого кольору, вагою 1,48 г, вартістю 886 грн. 71 коп., що належать ОСОБА_7 , а всього заволодів майном на загальну суму 1386 грн. 71 коп.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, не погодився з кваліфікацією своїх дій. Суду показав, що напередодні у нього зламався ключ від вхідних дверей до квартири. Вранці 25.10.2016 року приїхав додому, ОСОБА_9 вдома не було. Він не міг потрапити до квартири, тому розбив склопакет та зайшов. Через півтори години приїхав потерпілий і він наказав йому, щоб поставив склопакет. 27.10.2016 року близько 18 год. повернувся додому з двома товаришами, однак склопакету на кухні так і не поставили. У зв`язку з чим, у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_10 . Потім зайшов до кімнати, на ліжку лежала червона коробочка, він забрав її та пішов з дому. Потерпілий вибіг за ним у під`їзд, де знову виник конфлікт, внаслідок чого він наніс близько 2-3 ударів ногою по тулубу. Вказав, що кулаками він ОСОБА_11 не бив. Вийшов сусід та зробив зауваження. Потім пішов до свого товариша ОСОБА_12 , якого попросив здати до ломбарду сережки, оскільки у нього не було паспорту. ОСОБА_13 на це погодився. Сережки здали в ломбард, що неподалік залізничного вокзалу за 840 грн. Гроші він витратив на власні потреби. Вказав, що таємно викрав сережки, однак коштів в сумі 500 грн. у чоловіка сестри він не брав.
Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 26.10.2016 року він прийшов з роботи додому і побачив, що вдома на кухні розбитий склопакет. На наступний день він поїхав замовити новий склопакет. Заодно взяв 500 грн., в рахунок заробітної плати, та золоті сережки, щоб відвести їх до ремонту. На заводі йому повідомили, що склопакет буде готовий лише через тиждень. О 17 год. він повернувся додому, а десь о 18 год. також прийшов ОСОБА_14 і почав на нього кричати, чому й досі він не поставив новий склопакет. Він йому повідомив, що виготовлення склопакету потрібно чекати тиждень. Тоді ОСОБА_4 почав вимагати у нього гроші. Наніс йому удар в ділянку шиї, в область челюсті, вирвав гроші з рук, зняв куртку і почав витрушувати кишені, з яких випала червона коробка з золотими сережками. Після даного випадку він звернувся до травмпункту та поліції. Ніяких провокацій по відношенню до ОСОБА_4 з його сторони не було. Свідок ОСОБА_15 бачив, як ОСОБА_14 наносив йому удар. Після того, як обвинувачений забрав сережки, він вибіг на площадку, на якій ОСОБА_4 наніс ще один удар. Вважає, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати покарання у виді 6 років позбавлення волі. Цивільний позов не заявляв. Обвинувачений вибачення не просив, матеріальна шкода на даний час не відшкодована.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 27.10.2016 року о 20 год. їй зателефонував чоловік і повідомив, що розбитий склопакет та що його сильно побив її брат, забрав гроші та сережки. Після чого чоловік зателефонував матері і вони проїхали в травмпункт. Йому довелось звернутися за допомогою в лікарню та поліцію. Брат знав, що у неї є сережки, які їй подарували на 18 років, але не знав де вони знаходяться. Їх вага 1,47 г. Зазначила, що 26 та 27 жовтня 2016 року її не було вдома і коли саме розбито скло не знає. Між чоловіком та братом кожен день виникали конфлікти та бійки. У зв`язку з чим вони неодноразово звертались до правоохоронних органів. Після бійки 27.10.2016 року у чоловіка виникла гематома біля вуха, біля челюсті, в області голови. Вибачення брат не просив, вона теж написала заяву слідчому.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні суду показав, що у минулому році в кінці жовтня у вечірній час почув шум та лайку в під`їзді, відкрив двері і побачив, що обвинувачений б`є свого зятя, викидає речі, не пускає його, наніс правою рукою 2-3 удари по тулубу і в обличчя. Він подивився і закрив двері. Його квартира знаходиться навпроти квартири потерпілого, а їх двері були відчинені. Йому не відомо чи були у них конфлікти вдома у цей день чи ні.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що у жовтні місяці він йшов з роботи і зустрів ОСОБА_4 .. Той попросив закласти в ломбарді сережки, використовуючи при цьому його паспорт, який у нього був з собою. В подальшому він збирався їх викупити. Ввечері вони пішли до ломбарду та заклали сережки, за які отримали 840 грн. Дані кошти він віддав ОСОБА_4 . Після цього вони розійшлися. Звідки у нього сережки ОСОБА_4 нічого не казав. Про те, що його шукала поліція він дізнався від матері.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується й іншими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.10.2016 року (а.с.69), згідно якого ОСОБА_6 просить провести перевірку за фактом крадіжки грошей в сумі 500 грн. та сережок з металу жовтого кольору ОСОБА_4 ;
- висновком судово-медичної експертизи № 1209 від 08.12.2016 року (а.с.74-75) згідно якого у ОСОБА_6 , 1986 р.н., мається тілесне ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми та забиття м`яких тканин обличчя справа, котре виникло від дії тупого предмету і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності;
- заявою ОСОБА_7 від 29.12.2016 року про визнання її потерпілою (а.с.76);
- протоколом проведення слідчого експерименту та ілюстративною таблицею до нього від 06.01.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.80-83), в ході якого останній, добровільно погодившись на проведення цієї слідчої дії, в деталях продемонстрував про обставини скоєння ним злочину;
- протоколом проведення слідчого експерименту та ілюстративною таблицею до нього від 04.04.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 (а.с.85-90), в ході якого останній, добровільно погодившись на проведення цієї слідчої дії, в деталях продемонстрував про обставини скоєння злочину;
Порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено.
При цьому сторона захисту в судовому засіданні звернула увагу на те, що показання потерпілого ОСОБА_6 є непослідовними, а тому до них слід ставитись критично.
Проаналізувавши вищезазначені твердження сторони захисту суд не приймає до уваги, оскільки показання потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються із іншими доказами, а саме протоколом слідчого експерименту від 04.04.2017 року, висновком судово-медичної експертизи №1209 від 08.12.2016 року. Також слід зазначити, що свідок ОСОБА_16 не був безпосереднім очевидцем конфлікту, який стався між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_6 , саме у квартирі. Крім того, обвинувачений у ході слідчого експерименту вказував на те, що у них з потерпілим виник конфлікт, у ході якого останній наніс удар по обличчю, скільки саме не пам`ятає, потім вийшов із квартири.
Посилання сторони захисту про необґрунтовану кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд вважає засобом захисту з метою уникнути відповідальності або пом`якшити свою участь за вчинення злочину та дає критичну оцінку показанням обвинуваченого у судовому засіданні, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом.
За вищевказаних обставин, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , вчиненого повторно, а його дії кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не працює, неодружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за останнім місцем проживання негативно не характеризується, до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше судимий. Крім того, судом враховується матеріальне становище та стан здоров`я обвинуваченого.
Відповідно до висновку органу пробації, в якому вказано, що зважаючи на історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі становить дуже високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснити без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого зокрема, його відношення до скоєного, позицію потерпілих, які наполягали на призначенні покарання, пов`язаного з позбавленням волі, не відшкодування обвинуваченим потерпілим завданих збитків, суд вважає, що ОСОБА_4 за вчинений злочин необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України, суд не вбачає, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання необхідно рахувати з дня затримання з 13.04.2017 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 13 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести місяців) позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з часу його затримання, а саме з 13 квітня 2017 року.
Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, починаючи з 13 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1