Справа №760/9763/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 05.07.2017 року нею детективу НАБ України ОСОБА_4 були подані письмові пояснення про те, чому вона є потерпілою в кримінальному провадженні або чому Україна посідає перше місце в світі по корупції на її прикладі з доказами на їх підтвердження, яке було зареєстровано за вх. №О-6103.

Зазначає, що детектив ОСОБА_4 всупереч вимогам ст.214 КПК України не займається самовиявленням обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень і не бере до уваги джерело обставин, яким є письмові пояснення від 05.07.2017 року, а тому не відреагував жодним чином і не вніс до ЄРДР відомості про обставини з її письмових пояснень, які можуть свідчити про вчинення щодо неї кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України.

На підставі викладеного просила скаргу задовольнити.

Детектив в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що до НАБ України у кримінальному провадженні №00000331 від 17.05.2017 року надійшло пояснення заявника ОСОБА_3 №О-6103 від 05.07.2017 року, в якому заявник описує різноманітні події та факти її переписки з органами державної влади.

Стаття 214 КПК України визначає обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань тільки у випадку подання заяви, повідомлення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку ОСОБА_3 не подавала до НАБ України заяву чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Водночас, з поданих нею пояснень не встановлено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні скарги.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, при здійсненні телефонних дзвінків за номером телефону, вказаним в її скарзі, останній був відключений.

Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_3 слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу в порядку ст. 306 КПК України, оскільки в умовах існуючих процесуальних строків це може призвести до штучного затягування розгляду справи

Дослідивши матеріали, вбачається наступне.

05.07.2017 року ОСОБА_3 подала до НАБ України письмові пояснення, які було зареєстровано за вх. №О-6103.

В даному випадку ОСОБА_3 не подавала до НАБ України заяву про вчинення кримінального правопорушення, а зазначені письмові пояснення були надані в рамках кримінального провадження №0000331 від 17.05.2017 року.

Крім того, частина 3 ст. 306 КПК України передбачає розгляд скарг на дії слідчого за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу.

Чинне кримінально-процесуальне законодавство України не передбачає можливості розгляду скарги за відсутності заявника.

Разом з тим, скаржник у судове засідання не з`явилась, за номером телефону, зазначеним в скарзі не відповідала, з часу подання скарги до суду, а саме з 10.07.2017 року, про рух скарги не цікавилась.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

КПК України не містить загального положення про заборону зловживання процесуальними правами.

Заборона зловживання процесуальними правами не потребує закріплення у нормах КПК України, оскільки вона є загальноправовим (конституційним) принципом і поширюється на всі галузі права.

За таких обставин, неявка без поважної причини особи, яка подала скаргу, свідчить про фактичне не підтримання поданої скарги та недоведення вказаних у ній обставин.

З огляду на наведене, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 135, 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1