Справа № 576/1050/16-к,
1-кп/576/19/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.17 місто Глухів
Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , її законного представника (матері) ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у закритих судових засіданнях матеріали кримінального провадження (справи) №№ 576/1050/16-к, 1-кп/576/19/17, які надійшли до суду з клопотанням старшого слідчого Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дедопліс-Цкаро Республіки Грузія, є громадянином України, грузином за національністю, має освіту 9 класів, у шлюбі і трудових правовідносинах не перебуває, судимостей не має, є інвалідом другої групи за загальним (психічним) захворюванням, а зареєстрований і мешкає у АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и в.
За змістом складеного у даній справі 13 травня 2016 року старшим слідчим Глухівського відділу поліції ГУНП у сумській області ОСОБА_7 і затвердженого того ж дня начальником Глухівського відділу Шосткінської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру (далі Клопотання) та змістом висновку (як промови), зробленого (висловленого ) прокурором ОСОБА_3 за результатами судового розгляду справи ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 2 ст. 153 та ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, які полягали в наступному.
«21.02. 2016 приблизно о 02 годині 25 хвилин ОСОБА_8 зайшов вслід за ОСОБА_4 , 1998 року народження, у під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою, почав торкатися її руками, та, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, із застосуванням фізичного насильства, схопив правою рукою ОСОБА_4 за горло, а лівою рукою за тулуб, та витягнув останню на вулицю. В подальшому, ОСОБА_8 повів потерпілу за гаражі, які знаходяться у дворі будинку за вищезазначеною адресою, та, застосовуючи фізичне насильство, діставши з кишені куртки ніж і приставивши до горла ОСОБА_4 , наказав їй зняти штани. Після цього ОСОБА_8 повернув ОСОБА_4 спиною до себе, та задовольнив свою статеву пристрасть неприроднім способом шляхом анальногенітального контакту. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, без значного проміжку в часі, ОСОБА_8 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства ОСОБА_4 , повів останню до гаражів, які знаходяться у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вдруге задовольнив свою статеву пристрасть неприроднім способом шляхом анальногенітального контакту.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці, та у невстановлений спосіб ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною вагою 9,98 г. до 24.02.2016, тобто до його вилучення в ході обшуку працівниками поліції».
За результатами судового розгляду справи суд дійшов переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого і прокурора та застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Кримінального кодексу України, яка (стаття) визначає осудність, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до положень ст. 93 Кримінального кодексу України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до особи, яка вчинила у стані неосудності суспільно небезпечне діяння;
За змістом частин 1 і 3 статті 513 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;
2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;
3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;
4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.
З`ясовуючи наведені у ч. 1 ст. 513 КПК України питання, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 4 і 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 5 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування». Зокрема, за змістом пункту 4 зазначеного Пленуму , виходячи з презумпції невинуватості у вчиненні злочину, закріпленого у ст. 62 Конституції України, а також із сформульованого у ст. 3 Закону України від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» принципу презумпції психічного здоров`я людини (згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених зазначеним та іншими законами) судам слід мати на увазі, що до набрання законної сили судовим рішенням про неосудність особи і застосування до неї примусових заходів медичного характеру вона не обмежується в правах, якими наділена згідно з Конституцією і законами України. А за змістом другого і третього абзаців пункту 10 того ж Пленуму, виходячи з принципу презумпції психічного здоров`я людини, закріпленого у ст. 3 Закону № 1489-ІІІ, слід визнати, що особі, щодо якої порушується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, необхідно вручати копію постанови слідчого та роз`яснювати процесуальні права обвинуваченого (підсудного), а у разі участі такої особи в судовому засіданні при розгляді справи судом належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів.
Окрім цього, при вирішенні наведених у ч. 1 ст. 513 КПК України питань суд враховує і висновки Конституційного Суду України, викладені у Рішенні Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі № 1-31/2011, розглянутій за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» та положення ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, ст.ст. 86 і 87 КПК України щодо допустимості (недопустимості) доказів, інших норм КПК України, які регламентують проведення певних слідчий (розшукових) дій.
Зокрема, у абзацах третьому і четвертому підпункту 3.2 пункту 3 зазначеного Рішення Конституційний Суд України роз`яснює, що «збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише у порядку, передбаченому законом»; визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального законодавства; перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному провадженні та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
За змістом положень ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні забезпечується щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
За змістом ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. А за змістом ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод , зокрема, порушення права особи на захист.
За висновком № 88 від 14 березня 2016 року по проведеній під час досудового розслідування у справі амбулаторній судово-психіатричній експертизі, виконаному спеціалістами (експертами) ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», ОСОБА_8 , який з 2007 року є інвалідом другої групи за психічним захворюванням, страждає хронічним захворюванням у вигляді «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними»; на момент вчинення інкримінованого йому злочину страждав на зазначене психічне захворювання і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а « за своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує на застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим наглядом» (Т.1: а.а. 233-235).
Обґрунтовуючи доведеність вчинення ОСОБА_8 наведених у Клопотанні суспільно небезпечних діянь, прокурор ОСОБА_3 посилається на наступне.
«Факт скоєння ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння при обставинах, зазначених у клопотанні підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні показала про те, що дійсно в ніч з 20.02.2016 на 21.02.2016 близько 02 години 20 хвилин раніше невідомий чоловік зайшов вслід за нею у під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою, почав торкатись її руками, та, використовуючи свою фізичну перевагу над нею, із застосуванням фізичного насильства, задовольнив свою статеву пристрасть неприроднім способом шляхом анальногенітального контакту. Продовжуючи свою злочинну діяльність, погрожуючи застосуванням фізичного насильства повів її до гаражів, які знаходяться у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вдруге задовольнив свою статеву пристрасть аналогічним способом.
Крмі того, в судовому засіданні на запитання чи впізнає вона особу, яка скоїла стосовно неї злочин, потерпіла вказала на Утруташвілі. Вказані обставини стороною захисту вважаю належним чином не оспорені.
Показами свідка ОСОБА_9 , яка повідомила про те, що знає ОСОБА_8 давно, він є сусідом. Також, показала про те, що деякий час тому ОСОБА_8 , коли перебував в гостях за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_3 здійснював маніпуляції зі своїм статевим органом перед телевізором.
Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_10 , показала, що добре знає ОСОБА_8 , знайома з ним близько 15 років, добре товаришувала з його матір`ю, у зв`язку з чим підтримує гарні відносини з ним, а також пояснила, що в ніч з 20.02.2016 на 21.02.2016 ОСОБА_8 залишився ночувати в неї вдома, по АДРЕСА_4 , в різних з нею кімнатах та вона заснула близько 21 години і прокинулась близько 05 години ранку, однак про факт можливого залишення її помешкання ОСОБА_8 повідомила, що це неможливо, оскільки вона б почула, однак чіткої відповіді чи міг ОСОБА_8 покинути її помешкання чи ні, не надала. Прошу суд до вказаних показів поставитися критично, оскільки вказана особа фактично іноді проживала з ОСОБА_8 , вела з ним спільний побут, добре його знала, тому прошу суд врахувати ці покази як обставину щодо захисту ОСОБА_8 .
Факт перебування ОСОБА_8 за вказаною адресою, що знаходиться неподалік скоєння злочину також вважаю, що є доказом того, що саме ця особа скоїла задоволення статевої пристрасті стосовно потерпілої ОСОБА_11 .
Крім того, факт скоєння суспільно-небезпечного діяння Утруташвілі доводиться дослідженими в судовому засіданні даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 23.02.2016 та фототаблиці до нього, а саме території біля будинку АДРЕСА_2 , біля гаражу по АДРЕСА_2 , а також за гаражами по АДРЕСА_5 , на які вказала потерпіла ОСОБА_4 .
Даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту та зафіксованими у відповідному протоколі від 23.02.2016 та фото таблиці до нього, під час якого потерпіла ОСОБА_4 показала на місцевості місце та спосіб скоєння стовно неї суспільно-небезпечного діяння.
Важливе доказове значення мають проведена у справі судово-медична експертиза відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_11 виявлено два садна в ділянці зовнішнього отвору відхідника.
Крім того, відповідно до дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_11 а також дослідженням матеріального носія інформації щодо здійснення відеофіксації вказаної слідчої дії з`ясовано, що потерпіла беззаперечно впізнала ОСОБА_12 , як особу яка скоїла стосовно неї злочин за загальними рисами обличчя, одягу та щетиною.
Доводи ОСОБА_12 та його захисника про те, що проведенню вказаної слідчої дії передувало його попереднє впізнання в іншому кабінеті у відділі поліції вважаю що необхідно оцінювати критично як намагання уникнути відповідальності, крім того, окрім окремих реплік в судовому засіданні такі доводи взагалі нічим не підтверджуються.
По епізоду незаконного придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу:
Факт проведення законного обшуку в помешканні ОСОБА_8 доведено в судовому засіданні відповідною належним чином мотивованою ухвалою слідчого судді від 24.02.2016.
Крім того, в судовому засіданні досліджено протокол проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до якого виявлено та вилучено серед інших особистих речей ОСОБА_8 наркотичний засіб канабіс вагою (в перерахунку на висушену речовину 9,89 г.
Факт вилучення саме цього наркотичного засобу підтверджується висновком експерта № 375 від 11.03.2016.
Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були залучені в якості понятих підтвердили факт проведення обшуку за їх участі, а також те, що дійсно в ході вказаного обшуку вилучалась речовина схожа на наркотичний засіб канабіс.
Особа, в присутності якої проводився обшук, ОСОБА_15 також в ході судового розгляду не заперечувала факт відшукання та вилучення працівниками поліції особистих речей ОСОБА_8 , зокрема, його одягу та речовини схожої на наркотичний засіб.»
Викладені у висновку (наведеній промові) прокурора ОСОБА_3 доводи на обґрунтування доведеності вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь , передбачених ч. 2 ст. 153 та ч. 1 ст. 309 КК України, в категоричній формі не сприймаються стороною захисту.
Так, з пояснень і категоричних заяв ОСОБА_8 в проведених у справі судових засіданнях вбачається, що він не вчиняв ті протиправні дії, про які йдеться у Клопотанні; що він ніколи не спілкувався з потерпілою ОСОБА_4 до того, як його у лютому 2016 року працівники поліції привезли до Глухівського відділу поліції, де він уперше й побачив на другому поверсі будівлі, поліції у кабінеті якогось працівника поліції, ОСОБА_4 , яка того ж дня, через деякий час, вже у іншому приміщенні відділу поліції впізнавала його серед інших чоловіків як особу, яка її ґвалтувала, проти чого він категорично заперечував. З пояснень ОСОБА_8 в суді також вбачається, що він не має ніякого відношення до пакету з наркотичним засобом, який був вилучений у його будинку при обшуку, що цей пакет підкинули.
На думку захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 звинувачення його психічно хворого підзахисного у зґвалтуванні потерпілої ОСОБА_4 та у незаконному зберіганні наркотичного засобу «канабісу» є надуманим, оскільки наведені у Клопотанні суспільно небезпечні діяння ОСОБА_8 не вчинялись і не доводяться дослідженими в судових засіданнях доказами. При цьому захисник ОСОБА_6 наполягає на визнанні недопустимими такі наведені у промові прокурора ОСОБА_3 докази як протокол пред`явлення особи для впізнання від 23 лютого 2016 року, протокол проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2016 року, протокол обшуку від 24 лютого 2016 року, посилаючись на те, що зазначені слідчі дії під час досудового слідства у справі були проведені з порушенням прав ОСОБА_8 на захист, оскільки проводились без його ( ОСОБА_6 ) участі як захисника у цих слідчих діях, хоча з урахуванням наявної у слідчих, які проводили зазначені слідчі дії, достовірної інформації про те, що ОСОБА_8 є інвалідом другої групи за психічним захворюванням, участь захисника у таких слідчих діях була обов`язковою. Окрім цього, обґрунтовуючи свої доводи, захисник адвокат ОСОБА_6 посилається й на непослідовність показань потерпілої ОСОБА_4 під час досудового слідства у справі і в суді. При допиті під час досудового слідства у справі потерпіла ОСОБА_4 показувала, що чоловік, який зґвалтував її, розмовляючи з нею, використовував багато українських слів, а ОСОБА_8 є грузином за національністю і у спілкуванні не вживає українські слова. З показань потерпілої ОСОБА_4 чоловік - ґвалтівник був взутий у чоботи типу «Дутіки», а за показаннями допитаних в суді свідків з числа знайомих і сусідів ОСОБА_8 останній ніколи не виходив у місто у «Дутіках», тоді як 23 лютого 2016 року ОСОБА_8 був доставлений у відділ поліції у чоботах типу «Дутіки».
На початку судового розгляду справи 19 жовтня 2016 року потерпіла ОСОБА_4 відмовилась давати будь-які показання, пославшись на те, що не бажає розповідати про те, що з нею сталося.
За змістом показань допитаної 19 жовтня 2016 року в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , яка мешкає у АДРЕСА_6 , вбачається, що вона знайома з ОСОБА_8 приблизно 15 років, іноді спілкувалась з ним, в тому числі і в будинку ОСОБА_8 ; знає його як спокійну, добру людину, яка ніколи не проявляла агресії і сексуальних домагань.
За змістом показань допитаних в якості свідків в судовому засіданні відповідно 19 жовтня і 23 листопада лікарів-психіатрів Третьої обласної психіатричної лікарні у місті Глухові ОСОБА_17 і ОСОБА_18 вбачається, що ОСОБА_8 перебуває на обліку в їх лікарні з 1998 року як психічно хворий на шизофренію параноїчної форми епізодичного типу перебігу зі стабільним дефектом; періодично проходив амбулаторне стаціонарне лікування у їх лікарні; рекомендовані ліки завжди приймав добровільно; проявів будь-якої агресії, в тому числі й сексуальної, ніколи не виявляв; характер тих медичних препаратів, які йому призначались загалом негативно впливали на статеву активність. На думку цих свідків ОСОБА_8 за станом свого здоров`я фізіологічно не міг здійснити ті насильницькі дії, про які йдеться у Клопотанні слідчого і прокурора. З показань свідка ОСОБА_18 окрім цього вбачається, що після поміщення ОСОБА_8 до їх психлікарні за рішенням суду у цій справі ОСОБА_8 у лікарні провідували дві жінки: соцпрацівник ОСОБА_19 і його знайома ОСОБА_20 , які розповідали їй, що ОСОБА_8 ночував у квартирі ОСОБА_21 тієї ночі, коли була зґвалтована дівчина, за зґвалтування якої його затримали.
З показань допитаних в суді 23 липня 2016 року в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_22 , знайомих і сусідів ОСОБА_8 вбачається, що вони знають ОСОБА_8 як спокійну, охайну і добру людину, яка ніколи не проявляла агресії, в тому числі сексуальної, і ніколи не вживала наркотики.
В судовому засіданні 23 листопада 2016 року (після допиту свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 і ОСОБА_18 ) потерпіла ОСОБА_4 вже погодилась давати показання на пропозицію прокурора ОСОБА_3 і показала, що ОСОБА_8 є тим чоловіком , який ґвалтував її в ніч на 21 лютого 2016 року. При цьому потерпіла ОСОБА_4 , відповідаючи на питання прокурора, розповідала про обставини вчинення над нею таких насильницьких дій. Але відповідаючи на запитання захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо невідповідності її показань в суді показанням під час досудового розслідування у справі (за змістом протоколів допиту) щодо використання (вживання) ґвалтівником під час спілкування з нею українських слів потерпіла ОСОБА_4 показала, що не давала таких показань слідчому.
Тоді ж, в судовому засіданні 23 листопада 2016 року, після відповідей потерпілої ОСОБА_4 на запитання прокурора і захисника, ОСОБА_8 в категоричній формі заявив, що потерпіла оговорює його, що він уперше її побачив у кабінеті працівника поліції, куди його завели відразу після того як привезли до поліції з дому.
З показань потерпілої ОСОБА_4 в суді 23 листопада 2016 року також вбачається, що лосини і кофта, які були на ній при її ґвалтуванні в ніч на 21 лютого 2016 року та які вона потім видавала слідчому на експертизу, не належали їй, а належали її подрузі ОСОБА_24 , у квартирі якої вона ( ОСОБА_4 ) 20 і 21 лютого 2016 року знаходилась.
За змістом показань допитаної 16 січня 2017 року в режимі відео конференції з Ленінським райсудом міста Харкова свідка ОСОБА_10 , 1948 року народження, вбачається, що вона давно знайома з ОСОБА_8 , оскільки багато років підтримувала дружні стосунки з покійною матір`ю ОСОБА_8 і спілкувалась з ним, коли як підприємець торгувала на речовому ринку у місті Глухові; що ОСОБА_8 вона знає як добру людину, яка хоча і є психічно хворою, але вела спокійний спосіб життя, спиртне іноді вживала, а наркотики не вживала ніколи. З показань свідка ОСОБА_10 також вбачається, що звечора 20 лютого 2016 року і до ранку 21 лютого 2016 року ОСОБА_8 перебував у будинку АДРЕСА_4 , житлі, яке вона на той час винаймала у зв`язку із своєю підприємницькою діяльністю на речовому ринку у місті Глухові ; що увечері 20 лютого 2016 року ОСОБА_8 , приблизно до 23-24 години дивився телевізор, а потім усю ніч спав у дальній, суміжній з кімнатою, де вона спала, кімнатою і протягом ночі не покидав будинку. Відповідаючи на запитання захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо взуття, у яке ОСОБА_8 був озутий того вечора, свідок ОСОБА_10 показала, що 20 лютого 2017 року ОСОБА_8 прийшов до неї у ботинках. Свідок ОСОБА_10 категорично наполягає на наведених показаннях і впевнена, що ОСОБА_8 не міг вчинити ті протиправні дії, у яких його звинувачують.
З показань допитаних в суді відповідно 03 і 06 лютого 2016 року свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 вбачається, що вони були понятими при проведенні працівниками поліції обшуку у будинку ОСОБА_8 , і бачили як один з працівників поліції знайшов начебто у купі різного мотлоху біля груби в одній з кімнат поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, але де саме конкретно був знайдений цей пакет вони не бачили, а побачили цей пакет у руках того працівника поліції, коли він виходив з кімнати, де була купа мотлоху і, демонструючи цей пакет, сказав, що знайшов пакет у купі мотлоху.
З показань допитаної в суді 06 лютого 2017 року свідком ОСОБА_19 вбачається, що вона, як соцпрацівник, на протязі останніх п`яти років обслуговує ОСОБА_8 як інваліда другої групи за психічним захворюванням і характеризує його як добру, не схильну до агресії людину. 24 лютого 2016 року вранці, коли вона збиралась на роботу, їй зателефонувала їх сільський фельдшер, яка сказала, що їй (фельдшеру) зателефонували з психлікарні і просили повідомили, що поліція буде забирати ОСОБА_25 ( ОСОБА_8 ), так щоб вона побула при цьому. Тоді ж приїхали працівники поліції і попросили її ( ОСОБА_26 ) поїхати з ними і ОСОБА_8 , який сам не хотів їхати, у відділ поліції. ОСОБА_8 було запропоновано взяти документи. У зв`язку з чим забирали ОСОБА_8 їй і самому ОСОБА_8 не повідомляли. Коли їхали до поліції, то ОСОБА_8 залишив їй ключі від будинку. У відділі поліції їх з ОСОБА_8 завели на другий поверх, де, нічого не пояснюючи, ОСОБА_8 завели наліво у якийсь кабінет, а їй сказали, що вона вільна і тоді ж відвезли назад, додому. Того ж дня, під вечір, працівники поліції запросили її бути присутньою при обшуку у будинку ОСОБА_8 , і вона була присутня при проведенні працівниками поліції того вечора обшуку в будинку ОСОБА_8 .. При цьому на пропозицію працівників поліції вона відкрила наявним у неї ключем вхідні двері до будинку ОСОБА_8 .. При обшуку працівники поліції оглядали увесь будинок і чердак, вилучили якісь предмети одягу і взуття ОСОБА_8 , але що саме не пам`ятає. Окрім особистих речей ОСОБА_8 працівники поліції вилучили пакет з рослинною речовиною, який один з працівників поліції (чоловік) начебто знайшов у купі мотлоху в одній з кімнат будинку. Де саме був знайдений цей пакет з наркотичним (як сказали працівники поліції ) засобом вона не бачила, а бачила тільки, як той працівник поліції виніс цей пакет і показав присутнім з кімнати, де була купа різного мотлоху. З показань свідка ОСОБА_26 , також вбачається, що ОСОБА_8 ніколи не виявляв ознак сексуального насильства, а одна відома їй жінка, яка ходила до ОСОБА_8 і бажала з ним сексуального спілкування казала їй, що «там нічого робити».
За змістом дослідженого судом протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22 лютого 2016 року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_27 , того дня слідчим була прийнята усна заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що в ніч на 21 лютого 2016 року у дворі будинку АДРЕСА_2 її зґвалтував невідомий чоловік. Цей протокол містить також інформацію й про інших заявників: матері потерпілої ОСОБА_5 та практичного психолога ОСОБА_28 . Час прийняття усної заяви ОСОБА_4 і час оформлення зазначеного протоколу у протоколі не зазначені (Т.1: а. 191).
За змістом протоколу огляду місця події від 23 лютого 2016року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_29 , слідчим того дня, в період з 11 години до 11 години 40 хвилин, був проведений огляд місцевості біля гаражів в районі п`ятиповерхових житлових будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_7 , але за результатами огляду нічого не вилучалось (Т.1: а.а. 192-195).
За змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23 лютого 2016 року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_27 за результатами проведеного нею того дня з 12 години 54 хвилин до 13 години 19 хвилин із застосуванням відеозапису впізнання потерпілою ОСОБА_4 у приміщенні актової зали в будівлі Глухівського відділу поліції серед чотирьох чоловіків особи, яка її ( ОСОБА_4 ) зґвалтувала в ніч на 21 лютого 2016 року вбачається, що серед чотирьох пред`явлених ОСОБА_4 для впізнання чоловіків ОСОБА_4 впізнала в ОСОБА_8 чоловіка, який в ніч на 21 лютого 2016 року, близько 2 години 20 хвилин, у дворі будинку АДРЕСА_2 , двічі зґвалтував її неприродним способом і був при цьому взутий у сапоги по типу «Дутіки» і що впізнала вона в ОСОБА_8 того чоловіка за курткою, сивим волоссям, щетиною на обличчі та загальними рисами обличчя. При цьому, зміст цього протоколу не містить в собі інформації про те, яким чином була отримана згода ОСОБА_8 на його участь у зазначеній слідчій дії, чи допитувався він до цього та чи роз`яснювалось йому право на захист, участь захисника адвоката при проведенні зазначеної слідчої дії. Не містить зазначений протокол й заяви ОСОБА_8 , яку він зробив за результатами проведеного впізнання, хоча носій інформації (диск) містить інформацію про те, що ОСОБА_8 в категоричній формі заявив про свою непричетність до зґвалтування ОСОБА_4 (Т.1: а.а. 199-206).
За матеріалами справи ОСОБА_8 о 13 годині 50 хвилин 23 лютого 2016 року був затриманий слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_7 відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину. При цьому у протоколі підставами затримання зазначено: «1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин». Конкретних підстав затримання ОСОБА_8 у цьому протоколі не зазначено. За змістом протоколу при обшуку затриманого ОСОБА_8 у нього були виявлені та вилучені:
- апарат мобільного зв`язку «NOKIA» з карткою оператора МТС НОМЕР_1 , чехол для телефону зі шкірозамінювача темного кольору;
- паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 ;
- ідентифікаційний код на його ім`я;
- ощадна книжка на ім`я ОСОБА_8 ;
- посвідчення інваліда № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 ;
- куртка з тканими темного кольору коротка в середині з хутром світлого кольору, ворот з хутра темного кольору;
- светер темного кольору з полоскою світлого кольору посередині по окружності светера;
- спортивні брюки темного кольору з синтетичного матеріалу з полосками вздовж бокових поверхнею червоного та білого кольорів;
- натільні брюки темного кольору;
- шкарпетки темного кольору з синтетичного матеріалу;
- труси сірого кольору;
- майка темно сірого кольору;
- сапоги резиново-тканинні типу «Дутіки».
За змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2016 року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_29 вбачається, що того дня, в період часу з 15 години по 16 годину, потерпіла ОСОБА_4 в присутності матері ОСОБА_5 і практичного психолога - ОСОБА_28 та понятих розповідала і демонструвала на місцевості про обставини її зґвалтування. При цьому ОСОБА_4 повідомляла (показувала), що чоловік-гвалтівник застосував до неї фізичну силу, а на словах погрожував вбити, у спілкуванні (в розмові) з нею використовував багато українських слів, а був взутий у сапоги по типу «Дутіки». Потерпіла ОСОБА_4 також повідомляла (показувала) тоді, що після її зґвалтування, коли вона вже зайшла до квартири і чекала там дівчат, то, той чоловік-гвалтівник кричав їй з вулиці «Чого ти виїш? Що я поганого тобі зробив?» (Т.1: а.а. 207-210, 211-221).
За змістом протоколу обшуку від 24 лютого 2016 року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_30 , того дня слідчим з участю оперуповноважених Глухівського відділу поліції ОСОБА_31 , ОСОБА_32 і ОСОБА_33 та понятих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на підставі пред`явленої ОСОБА_19 ухвали слідчого судді (інформація щодо ухвали слідчого судді у протоколі відсутня) були вилучені чоловіча майка чорного кольору, чоловічі джинси синього кольору, чоловічі черевики чорного кольору фірми «ЕССО», ніж складний, чоловіча шапка чорного кольору, чоловічі труси типу «шорти» сірого кольору і чоловічі труси типу «шорти» темно-сірого кольору, а також полімерний пакет білого кольору з надписом «АТБ», в якому знаходилась подрібнена рослинна маса зеленого кольору. Даний пакет знаходився в картонній коробці, яка знаходилась у дальньому кутку кухні (Т.2: а.а. 35-37, 38-44).
За висновком проведеної у справі судової медичної експертизи № 21, виконаного судово-медичним експертом Глухівського РВ СМЕ ОСОБА_34 , при судово-медичному обстеженні громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22 лютого 2016 року виявлено два садна в ділянці зовнішнього отвору відхідника (анусу); Цілісність дівочої пліви не порушена; судячи за характером, локалізацією виявлених тілесних ушкоджень не виключена можливість їхнього утворення в термін, на який вказує потерпіла та який зазначений в констатуючій частині постанови про призначення експертизи; судячи за основними антропометричними параметрами з урахуванням консультацій суміжних спеціалістів потерпіла статевої зрілості досягла. (Т.1: а.а. 231-232).
За змістом протоколу огляду предметів від 26 лютого 2016 року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_27 , вбачається, що того дня слідчий оглянула з участю понятих предмети, які добровільно видала 24 лютого 2016 року потерпіла ОСОБА_4 , а саме: куртку жіночу чорного кольору з капюшоном, жіночі труси рожевого кольору типу «шорти», лосини жіночі темно-синього кольру та жіночі капронові колготи тілесного кольору на яких у різних місцях були виявлені різні плями і нашарування (Т.1: а.а. 224-225, 226-230).
За змістом протоколу огляду предметів від 26 лютого 2016 року, складеного слідчим Глухівського відділу поліції ОСОБА_27 , того дня слідчим з участю понятих були оглянуті:
За висновком № 37 від 11 березня 2016 року, виконаного експертом Сумського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_35 по проведеній у справі експертизі матеріалів, речовин і виробів, вилучена при обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_8 речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс» масою 9,89 грама в перерахунку на висушену речовину. (Т. 2: а.а. 47-49).
За висновком № 10-117 від 25 квітня 2016 року, виконаного експертом Державного НДЕКЦ МВС України (у місті Києві) ОСОБА_36 по проведеній у справі судовій молекулярно-генетичній експертизі, на наданих на дослідження лосинах (виданих потерпілою ОСОБА_4 ) виявлено кров людини та клітини з ядрами, без домішку сперми; встановлено генетичні ознаки слідів крові та клітини, виявлених на лосинах; генетичні ознаки слідів крові та клітини на наданих на дослідження лосинах збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та походять від невстановленої особи жіночої генетичної статі. (Т.2: а.а. 50-53, 54-58)
За змістом листа, який слідчий ОСОБА_37 23 лютого 2016 року надсилав директору регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Сумській області на залучення захисника адвоката для ОСОБА_8 , як особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 153 КК України, слідчий ОСОБА_7 , обґрунтовуючи необхідність залучення захисника-адвоката, посилався на те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку обласної психіатричної лікарні з діагнозом «шизофренія». А за змістом Доручення для надання вторинної безоплатної правової допомоги, виданого адвокату ОСОБА_6 о 16 годині 23 лютого 2016 року, адвокат ОСОБА_6 мав прибути того ж дня, о 17 годині, у кабінет слідчого для надання правової допомоги ОСОБА_8 (Т.2: а.а. 76, 77).
Оцінивши кожен з досліджених у справі наданих доказів з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, передбаченого ст. 513 КПК України, суд дійшов переконливого висновку про слушність доводів саме сторони захисту (доводів захисника адвоката ОСОБА_6 ) в оцінці кожного з досліджених доказів на захист прав ОСОБА_8 і неслушність доводів прокурора ОСОБА_3 на обґрунтування доведеності вчинення ОСОБА_8 тих суспільно небезпечних діянь, про які йдеться у Клопотанні.
Так, визнаючи належними усі досліджені докази, суд визнає недопустимими з них такі докази, як протокол пред`явлення особи для впізнання та протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , як такі, що були оформлені слідчими за результатами проведення зазначених слідчих дій з порушенням конституційних прав ОСОБА_8 на захист та недоторканість житла. При цьому суд виходить з того, що маючи достовірну за показаннями свідка ОСОБА_19 (соціального працівника) та наявним у ОСОБА_8 посвідченням інваліда другої групи інформацію про те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у психлікарні і є інвалідом другої групи за психічним захворюванням, слідчі були зобов`язані забезпечити участь захисника-адвоката з першої процесуальної дії з участю ОСОБА_8 , тоді як впізнання ОСОБА_8 потерпілою ОСОБА_4 було проведено без участі захисника, навіть без оформлення отримання згоди самого ОСОБА_8 на його участь у впізнанні та з порушенням процедури проведення і фіксації результатів такої слідчої дії. Слідчий ОСОБА_27 при впізнанні використовувала показання, які були отримані нею (слідчим ОСОБА_27 ) від потерпілої ОСОБА_4 22 лютого 2016 року за протоколом допиту в якості потерпілої ще до відкриття даного кримінального провадження; без роз`яснення ОСОБА_8 прав особи, яку будуть впізнавати як злочинця, та без відображення у протоколі впізнання заяви ОСОБА_8 про його непричетність до зґвалтування ОСОБА_4 .. Обшук за місцем проживання вже затриманого в порядку ст. 208 КПК України 23 лютого 2016 року ОСОБА_8 проводився 24 лютого 2016 року також без участі вже призначеного у справі захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , який навіть не був повідомлений про проведення обшуку в будинку ОСОБА_8 ..
В порушення прав на захист, в порушення положень ч. 1 ст. 290 та ст. 293 КПК України, ОСОБА_8 не був повідомлений про завершення досудового розслідування у справі, йому не були відкриті матеріали кримінального провадження і не була вручена копія клопотання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Викладений у висновку (промові) прокурора ОСОБА_3 аналіз досліджених (наданих ним) доказів на доведеність вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 153 та ч. 1 ст. 309 КК України, окрім показань потерпілої ОСОБА_4 , має характер припущень і не узгоджуються з фактичними обставинами справи, встановленими судом на підставі усіх наведених досліджених доказів.
Всупереч доводам прокурора показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 і ОСОБА_10 свідчать на користь сторони захисту і спростування упереджених висновків прокурора.
Факт вилучення в ході проведеного з порушенням конституційних прав ОСОБА_8 на житло обшуку пакету з наркотичним засобом «канабіс» за відсутністю інших доказів на причетність до цього наркотичного засобу саме ОСОБА_8 є недостатнім доказом для обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_8 незаконно придбав і зберігав цей наркотичний засіб.
Факт виявлення у потерпілої ОСОБА_4 при її судово-медичному обстеженні тілесних ушкоджень у вигляді двох саден в ділянці зовнішнього отвору відхідника (анусу) не свідчить про причетність ОСОБА_8 до спричинення ОСОБА_4 цих тілесних ушкоджень, а висновок експерта ОСОБА_36 про проведеній у справі судовій молекулярно-генетичній експертизі по виданим потерпілою ОСОБА_4 лосинам, в яких вона була одягнута на час її зґвалтування і які (як вона показала в суді) вона після її згвалтування не прала і не обробляла, в логічному розумінні взагалі доводить непричетність ОСОБА_8 до вчинених відносно ОСОБА_4 насильницьких дій, про які заявляє потерпіла ОСОБА_4 і про які йдеться у Клопотанні.
За змістом доданого до Клопотання реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування призначалось чотирнадцять (не зазначено яких саме) експертиз, по яким отримані (не зазначені які саме) висновки. Але прокурором надані суду лише наведені у цій ухвалі висновки експертів. Які і з приводу чого проводились інші експертизи, і які отримані висновки по ним прокурором суду не доведено, що (на думку суду) також свідчить про відсутність у сторони обвинувачення будь-яких інших експертних доказів на доведеність причетності ОСОБА_8 до вчинення зґвалтування ОСОБА_4 та незаконних дій з наркотичним засобом «канабіс».
З огляду на наведене, суд і визнає непослідовні і суперечливі показання потерпілої ОСОБА_4 про причетність до її зґвалтування ОСОБА_8 недостатнім доказом для неупередженого висновку суду про доведеність вчинення ОСОБА_8 такого суспільно небезпечного діяння.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8 і 62 Конституції України, а також ст.ст. 395, 512, 513 та 516 КПК України, суд
в и р і ш и в .
У застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 відмовити у зв`язку з недоведеністю вчинення ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 153 та ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України. Дане кримінальне провадження закрити.
Після набрання ухвалою законної сили приєднані до кримінального провадження (справи) речовими доказами добровільно видані потерпілою ОСОБА_4 жіночу куртку, жіночі труси, лосини і капронові колготи повернути ОСОБА_4 ; вилучені 24 лютого 2016 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 чоловічі майку, джинси, черевики, шапку, двоє трусів і ніж, а також вилучені у ОСОБА_8 при його затриманні 23 лютого 2016 року в порядку ст. 208 КПК України чоловічі сапоги, шапку, шарф, майку, куртку, светр, гамаші, спортивні штани, труси, мобільний телефон «Nokia», паспорт, пенсійну книжку і ощадну книжку на ім`я ОСОБА_8 та чоловічий гаманець повернути ОСОБА_8 , а вилучений при обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 наркотичний засіб «канабіс» - знищити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу. Така скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_1