Провадження № 1-кс/760/8972/17
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 слідчий суддя Солом`янський районний суд міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_7 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005838 від 16.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1, ст. 185 ч. 2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гірняк, Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, та не навчається, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, інваліда 3-ї групи,-
ВСТАНОВИВ:
До суду 16.06.2017 року надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 16.06.2015 приблизно о 03 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 12, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішив таємно викрасти чуже майно з автомобіля марки ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, дістав з кишені викрутку, та за допомогою неї відчинив передні праві водійське двері. В подальшому, бажаючи таємно викрасти чуже майно, відчинив капот даного автомобіля, звідки таємно викрав акумулятор, марки «Westa», вартістю 400 гривень, що належить гр. ОСОБА_8 та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, перенісши його через дорогу вулиці Василенка в м. Києві та сховавши даний акумулятор в кущах. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 повернувся до вищевказаного автомобіля, звідки з салону автомобіля таємно викрав звукові колонки до авто магнітоли, вартістю 500 гривень, що належать гр. ОСОБА_8 , які він в подальшому переніс через дорогу вулиці Василенка в м. Києві та сховав до кущів, де знаходився викрадений ним акумулятор.
Всього своїми злочинними діями, ОСОБА_5 таємно викрав чуже майно, що належить гр. ОСОБА_8 на загальну суму 900 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_5 16.06.2015 приблизно о 03 годині 20 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 25, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно з автомобіля марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, дістав з кишені викрутку, та за допомогою неї відчинив передні праві водійське двері. В подальшому, бажаючи повторно таємно викрасти чуже майно, відчинив капот даного автомобіля, звідки повторно таємно викрав акумулятор, марки «Vega 60», вартістю 1500 гривень, що належить гр. ОСОБА_9 та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, перенісши його через дорогу вулиці Василенка в м. Києві та сховавши даний акумулятор в кущах.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненими повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2015;
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2015;
Рапортом інспектора роти ПС Солом`янського РУ ОСОБА_10 ;
Протоколом огляду місця події від 16.06.2015;
Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;
Протоколом огляду місця події від 16.06.2015;
Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;
Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;
Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;
Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.05.2017;
Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
22.06.2015 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.
22.06.2015 року кримінальне провадження зупинено, на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.
16.06.2017 року кримінальне провадження відновлено, на підставі ст.ст.110, 282 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 208 КПК України був затриманий безпосередньо після вчинення злочину 16.06.2015 о 10 годині 30 хвилин на підставі показів свідків та очевидців, які прямо зазначили, що саме підозрюваний викрав майно потерпілих із автомобілів, які в подальшому були вилучені працівниками поліції в результаті огляду місця події.
Сторона обвинувачення вважає, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; - впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку; - вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його адвокат в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечували, при цьому просили застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що ОСОБА_5 є інвалідом 3-ї групи та потребує постійного лікування, перебуває у зареєстрованому шлюбі, а також має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, адвокат посилався на те, що оголошений розшук відносно ОСОБА_5 був лише формальним, оскільки органом досудового розслідування не вживалися заходи щодо встановлення місця знаходження підозрюваного. Звернув увагу на те, що підозрюваний офіційно був працевлаштований в м.Києві, у встановленому законом порядку 02.08.2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно від органів досудового розслідування не переховувався.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, пояснення підозрюваного та його адвоката, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.
В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, який відповідно до ч. 2 ст. 185 КК України карається обмеженням волі на строк до 5 років або позбавленням волі на той самий строк, з метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Матеріали клопотання підтверджують існування на час розгляду клопотання обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, що потребує подальшого розслідування.

Щодо обґрунтованості ризиків, то вони мають бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема слідчий суддя встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Однак слідчий та прокурор не навели обґрунтування того, що ризики, на які вони посилаються, є реально наявними та достатніми для обрання ОСОБА_5 найтяжчого запобіжного заходу.

Обмеження конституційних прав і свобод людини є виправданим лише у тому випадку, якщо з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особистості та презумпцією невинуватості, що автоматично виключає можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження лише з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, вина особи у вчиненні якого не була доведена.

Обов`язок доведення обставин неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу випливає також з низки рішень Європейського суду з прав людини на вимогу ст. 5 Конвенції (рішення в справах «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року, «Алєксандр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, «Мамєдов проти Росії» від 01.06.2006 року, «Сергій Волосюк проти України» від 12.03.2009 року, «Тодоров проти України» від 12.01.2012 року), правова позиція в яких зводиться до того, що без вказання обґрунтованості підстав твердження, що особа переховуватиметься від правосуддя, може перешкоджати провадженню по справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, посилання на відповідну норму закону та на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності вище викладеного є недостатнім для ухвалення рішення про тримання особи під вартою. національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

В поданому до суду клопотанні сторона обвинувачення лише припустила наявність всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу для взяття під варту ОСОБА_5 , проте, з огляду на наведені вище правові позиції, наявні в матеріалах справи докази, вказані твердження сторони обвинувачення є необґрунтованими.

При цьому слідчій суддя, визнаючи наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення, також враховуючи його міцні соціальні зв`язки, надання утримання неповнолітній дитині, наявність у нього постійного місця проживання та стану здоров"я, приходить до висновку про застосування запобіжних заходів без обмеження його свободи, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, з метою контролю за належною процесуальною поведінкою підозрюваного.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчій суддя дійшов висновку про обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання з покладенням на нього обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду, за першою вимогою;
- повідомляти слідчого прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- не спілкуватися зі свідками та потерпілими по справі.
З огляду на викладене вище, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_7 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005838 від 16.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1, ст. 185 ч. 2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Обрати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гірняк, Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, та не навчається, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, інваліда 3-ї групи, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 10.07.2017 року в межах строку досудового розслідування, та покласти на нього наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду, за першою вимогою;
- повідомляти слідчого прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- не спілкуватися зі свідками та потерпілими по справі.
Повідомити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали до 10.07.2017 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1