Справа № 686/6029/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, громадянин України, з базовою вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні доньку 2012 року народження, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, телефоніста відділення управління 1 загону спеціального призначення в/ч польова пошта НОМЕР_1 , військове звання солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого - 15.01.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за частиною 4 статті 407 КК України до 1 року тримання в дисциплінарному батальйоні,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
13 липня 2017 року між ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Хмельницького гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості та встановлено, що ОСОБА_4 будучи телефоністом відділення управління 1 загону спеціального призначення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час мобілізації на особливий період, діючи умисно, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у порушення вимог ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язують забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконувати службові обов`язки, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника), будучи зобов`язаний після вихідних днів 15.02.2016 року повернутися до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), у вказаний день на ранкове шикування підрозділу о 08.00 год. не з`явився та був відсутній на службі (в умовах особливого періоду) до 09.02.2017 року, тобто до моменту затримання та доставки до органів досудового розслідування, перебуваючи у зазначений період в м. Бахмут Донецької області, де проводив свій службовий час на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 4 статті 407 КК України, як умисні дії, які виразились у нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною 4 статті 407 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення і з застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 2 місяці за вчений злочин та за сукупністю вироків відповідно до ч .1 ст. 71 КК України у вигляді 1 року та 6 місців позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку, визначеному пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про винуватість суд виходить з наступного.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану - кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, а тому ці його дії кваліфікує за частиною 4 статті 407 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди визнання винуватості міру покарання.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду від 15.01.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено йому міру покарання із застосуванням ст. 69 Кк України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік.
08.02.2017 року ОСОБА_4 було затримано відповідно до ухвали слідчого судді та 10.02.2017 року останньому обрано запобіжний захід у вигляд тримання під вартою. Даний запобіжний захід на сьогодні не змінено, підстав для зміни, чи обрання більш м`якого запобіжного заходу суд не вбачає.
Суд відповідно до положень ст., ст. 8, 22 Конституції України згідно яких вказано, що закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі Конституції України, повинні відповідати їй, норми Конституції України є нормами прямої дії, при прийняті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих праві та свобод, тому суд не застосовує положення Закону України від 18.05.2017 року за № 2046-VІІІ, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки даний закон погіршує становище обвинуваченого, і тому відповідно до п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року № 838-VІІІ ОСОБА_4 в строк відбування покарання слід зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 08.02.2017 року (з моменту затримання) до набрання вироку законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 липня 2017 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Хмельницького гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням положень статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 2 місяці.
На підставі частини 1 статті 71, частини 1 статті 72 КК України ОСОБА_4 призначити покарання, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2016 року та призначати остаточне покарання у вигляді 1 року та 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 13.07.2017 року, зарахувавши відповідно до статей 8, 22 Конституції України, згідно п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року № 838-VІІІ, в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 08.02.2017 року по 12.07.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою до набрання вироком законної сили і відповідно до статей 8, 22 Конституції України, частини 5 статті 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року № 838-VІІІ, зарахувавши даний строк тримання під вартою в строк відбування покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1