Справа № 205/6459/16-к
ВИРОК
іменем України
2017 року березня місяця 28 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000274 від 08.04.2016, відносно, -

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, працюючого ПП «Мікс», одруженого, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , на утриманні непрацездатних і неповнолітніх осіб не маючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 08.04.2016 приблизно о 21 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_2 належить ВАТ ДМК ім. Дзержинського, рухався по проїжджій частині вул. Передова м. Дніпро, зі сторони вулиці Донецьке шосе в напрямку Клубного провулку м. Дніпро.

У ході руху водій ОСОБА_3 , рухаючись по зазначеній ділянці дороги, маючи об`єктивну можливість виявити в межах видимості в напрямку руху автомобіля пішохода ОСОБА_6 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1 «Правил дорожнього руху України», наближаючись до регульованого дорожнім знаком пішохідного переходу позначеному на проїзній частині розміткою, не зменшив швидкість руху автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого навпроти будинку №237 вул. Передової м. Дніпро допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , який рухався по пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 12.3. 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

п. 18.1.«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а їх невиконання водієм ОСОБА_3 призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої потерпілому ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступню, контузійних вогнищ забиття в обох лобних долях, субарахноїдального крововиливу, перелому потиличної кістки праворуч з переходом на основу черепу, підшкірної гематоми в потиличній області, саден в лобній області та на спинці носу, стану після носової та вушної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді парези 7-ї пари черепних нервів праворуч, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 3,4,5,6,7-го ребер ліворуч, забію правої та лівої легені, забію серця, закритого перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, відкритого уламкового перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки, крайового перелому голівки лівої малогомілкової кістки, з розривом синдесмозу, двохлодижкового перелому лівого гомілковостогіного суглобу зі зміщенням уламків з ушкодженням судинно-нервового пучка лівої гомілки, гемартрозу лівого колінного суглобу, масивної рваної рани по внутрішній поверхні лівої гомілки, з явищами капілярної кровотечі, рани по зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки та рваної рани лівої стопи, з явищами капілярної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді ішемії лівої нижньої кінцівки, з приводу чого було проведено оперативне втручання - ампутація на рівні середньої третини лівого стегна.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла, вони спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою в ліву половину тіла, якими були виступаючі частини рухомого транспортного засобу вагонного типу з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а також як не загрозливі для життя ушкодження, що належать до тяжких за кінцевим результатом та наслідками: втрата ноги.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково і суду пояснив, що він дійсно 08.04.2016 приблизно о 21 годині 10 хвилин керував технічно справним автомобілем «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ВАТ ДМК ім. Дзержинського. Під час керування вказаним автомобілем, він рухався по проїжджій частині вул. Передова м. Дніпро, зі сторони вулиці Донецьке шосе в напрямку Клубного провулку м. Дніпро. В ході руху на пішохідному переході вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який також винен у тому, що сталося. На зупинці стояли два автобуси прямо на проїзній частині дороги. Пішохід, який перебував на підпитку, перебував між двома автобусами і перед початком перетину пішохідного переходу вискочив із-за першого автобуса. Потерпілий почав свій рух не на переході, а на навскоси від останнього, потім йшов по переходу і наїзд стався саме на пішохідному переході, у чому він і визнає вину, щиро кається, просить суворо не карати.

З врахуванням часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що він 08.04.2016 приблизно о 21 годині 10 хвилин перетинав по пішохідному переходу по вулиці Передовій у м. Дніпро проїзну частину і в цей момент на нього наїхав автомобіль «МАЗ 543230». В результаті наїзду він отримав численні тілесні ушкодження, в тому числі і втратив ногу, тривалий час проходив курс лікування. Потерпілий зазначив, що у той момент коли він перетинав дорогу 08.04.2016, дорога була абсолютно пуста, маршруток не було, він прямолінійно дійшов по пішохідному переходу до середини коли стався наїзд. Перебував він у тверезому стані, оскільки після операції приймав лікарські препарати та перебував у «корсеті». Наїхав на нього КАМАЗ, що намагався гальмувати. Просив суд не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_3 ;

- показами свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив, що навесні 2016 року увечері він знаходився на зупинці громадського транспорту, були сумерки, під`їхала маршрутка, він відійшов ближче до перехрестя аби не мішати і в цей момент побачив, як потерпілий перетинав дорогу, почав рухатися не по пішохідному переходу, а навскоси від нього близько 2 метрів, але вже коли стався момент удару, пішохід йшов повільно по краю пішохідного переходу з піднятою рукою. Машина МАЗ, що його збила, спочатку загальмувала, потім поїхала швидше і наїхала на пішохода. На зупинці було дві маршрутки, розташовані вони були до пішохідного переходу і саме між ними двома пішохід і почав перетинати проїжджу частину дороги. У момент ДТП міське освітлення включено не було, розмітка пішохідного переходу була стерта. Наступного дня після ДТП її нанесли заново, він це бачив, оскільки кожного дня їздить на роботу з зупинки розташованої поруч;

- показами свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив, що коли сталася ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , він повертався до дому і стояв на зупинці громадського транспорту, став свідком наїзду автомобіля МАЗ на пішохода. Потерпілий чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння із сильним «перегаром», крутився поруч, збирав пляшки. Потім під`їхала маршрутка «Спринтер», а через 3 метри зупинилася маршрутка чи «Еталон», чи «Богдан». Потерпілий відійшов від кіоску, допив пиво. Коли проходив біля нього він відчув від потерпілого запах «перегару». Пройшовши мимо нього, пішохід почав переходити дорогу між маршрутками навскоси, хоча міг обійти маршрутку і підти прямо по пішохідному переходу, але він цього не зробив. Пішохідний перехід не освітлювався, у момент ДТП світло на ліхтарі не горіло. Автомобіль МАЗ їхав на невеликій швидкості і наїхав на пішохода;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.04.2016 де стався наїзд на пішохода, огляд проводився о 21.10, дорожнє покриття загальною шириною 12.1 м., число смуг для руху - 2, дорожня розмітка білого кольору, дорожній знак 5.35.1, порі доби темна, на момент огляду умови освітленості на даній ділянці шляху міське електроосвітлення, загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія не обмежено; автомобіль «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 деформований передній бампер праворуч;

- речовим доказом, а саме автомобілем «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_2 транспортного засобу «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ВАТ ДМК ім. Дзержинського;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2016 у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено;

- Довідкою №518 від 08.04.2016, про те, що до КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.. І.І. Мечнікова поступив ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом забій головного мозку, ЗЧМТ, перелом кісток потиличної кістки з переходом на основу черепу, чисельні переломи ребер, закритий перелом верхньої третини правої великогомілкової кістки, відкритий уламковий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та інші травми;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 14.06.2016, де даний свідок у присутності понятих вказав на обставини, свідком яких він був 08.04.2016, коли стався наїзд автомобілем «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода. За показами свідка були проведені необхідні вимірювання;

- висновком експерта №5/10.1-539 від 22.06.2016, відповідно до якого, по вихідним даним із свідчень ОСОБА_7 , в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автопоїзда «МАЗ 543230» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, останній з яких знаходиться в причинному зв`язку з даною пригодою;

- висновком Експерта №2496е від 25.06.2016, відповідно до якого, за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступню, контузійних вогнищ забиття в обох лобних долях, субарахноїдального крововиливу, перелому потиличної кістки праворуч з переходом на основу черепу, підшкірної гематоми в потиличній області, саден в лобній області та на спинці носу, стану після носової та вушної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді парези 7-ї пари черепних нервів праворуч, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 3,4,5,6,7-го ребер ліворуч, забію правої та лівої легені, забію серця, закритого перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків, відкритого уламкового перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки, крайового перелому голівки лівої малогомілкової кістки, з розривом синдесмозу, двохлодижкового перелому лівого гомілковостогіного суглобу зі зміщенням уламків з ушкодженням судинно-нервового пучка лівої гомілки, гемартрозу лівого колінного суглобу, масивної рваної рани по внутрішній поверхні лівої гомілки, з явищами капілярної кровотечі, рани по зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки та рваної рани лівої стопи, з явищами капілярної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді ішемії лівої нижньої кінцівки, з приводу чого було проведено оперативне втручання - ампутація на рівні середньої третини лівого стегна.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла, вони спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою в ліву половину тіла, якими були виступаючі частини рухомого транспортного засобу вагонного типу з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в ОКБМ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а також як не загрозливі для життя ушкодження, що належать до тяжких за кінцевим результатом та наслідками: втрата ноги, згідно п.2.1.3-б,в та п.2.1.4 г, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, розташування пошкоджень на транспортному засобі, можливо вказати, що в момент первинного контакту ОСОБА_6 знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, був звернутий лівою бічною поверхнею тіла до травмуючого предмету (транспортного засобу) та знаходився у кроковому положенні;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2017 за участі судового експерта ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 , під час проведення якого свідок уточнив свої покази надані ним під час досудового розслідування щодо обставин ДТП, що мала місце 08.04.2016;

- висновком експерта №6/10.1-164 від 23.02.2017, відповідно до якого, по вихідним даним із свідчень ОСОБА_7 , в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автопоїзда «МАЗ 543230» повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху. З урахуванням даних одержаних під час слідчого експерименту від 06.02.2017, дії водія автопоїзда «МАЗ 543230», з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода. При заданих вихідних даних, водій автопоїзда «МАЗ 543230» мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав брати під сумнів покази допитаних у суді потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , та самого обвинуваченого у суду немає.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні вказаного злочину ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даного кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового слідства.

Суд критично розцінює покази потерпілого ОСОБА_6 в частині траєкторії його руху із наступним ДТП, що мала місце 08.04.2016 за участі автопоїзда «МАЗ 543230», оскільки його покази спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які вказали на те, що наїзд на пішохода стався на пішохідному переході, але пішохід почав переходити дорогу між двома маршрутками навскоси від пішохідного переходу, про що повторно зазначив свідок ОСОБА_7 під час повторного проведення слідчого експерименту за його участі від 06.02.2017. Із схеми долученої до протоколу слідчого експерименту слідує, що пішохід почав переходити дорогу навскоси від пішохідного переходу, а не під прямим кутом.

У свою чергу суд, задля перевірки версії обставин та механізму ДТП, призначав повторне відтворення обстановки та обставин події за участі судового експерта ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 . За результатами проведеного 06.02.2017 слідчого експерименту за участі судового експерта ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 , під час проведення якого свідок уточнив свої покази надані ним під час досудового розслідування щодо обставин ДТП, що мала місце 08.04.2016. Експертом складено Висновок експерта №6/10.1-164 від 23.02.2017, відповідно до якого, по вихідним даним із свідчень ОСОБА_7 , в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автопоїзда «МАЗ 543230» повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху. З урахуванням даних одержаних під час слідчого експерименту від 06.02.2017, дії водія автопоїзда «МАЗ 543230», з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода. При заданих вихідних даних, водій автопоїзда «МАЗ 543230» мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

З огляду на вказане та враховуючи результати Висновку експерта №6/10.1-164 від 23.02.2017, суд критично розцінює та не приймає до уваги Висновок експерта №5/10.1-539 від 22.06.2016 в частині проведеного дослідження по вихідним даним із свідчень свідка ОСОБА_8 .

У зв`язку із викладеним, суд з огляду на вимоги ст. 85 КПК України, приходить до висновку про те, що протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 11.04.2016, є неналежним доказом.

Покази свідка ОСОБА_8 в частині перебування потерпілим у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП, при судовому розгляді справи свого підтвердження не знайшли.

Суд одночасно із встановленням вини обвинуваченого ОСОБА_3 , який повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, останній з яких знаходиться в причинному зв`язку з даною пригодою, дійшов висновку про наявність в діях потерпілого ОСОБА_6 порушень вимог п.п.4.7., 4.8, 4.9, 4.10 та п.п.б п.п.4.14 Правил дорожнього руху, які встановлюють обов`язок пішоходів переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки. Перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються. П. п. б п.п.4.14 Правил встановлює заборону пішоходам раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Вказані порушення Правил дорожнього руху з боку пішохода ОСОБА_6 знаходяться в прямому причинному зв`язку з вказаною ДТП та встановлені матеріалами кримінального провадження, показами свідків та обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України правильно кваліфіковані, як такі, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно з необережності і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вину визнав частково, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи на посаді водія ТОВ «Голметресурс-Інвест» характеризувався виключно позитивно, нагороджений медаллю «За доблесный труд», є ветераном праці, думку потерпілого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора та потерпілого, позицію обвинуваченого, який просив суворо не карати, позицію представника потерпілого та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, визначивши відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік. Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, виходить з того, що для потерпілого настали тяжкі наслідки, а саме ампутація на рівні середньої третини лівого стегна, а обвинувачений у свою чергу не відшкодував спричиненої шкоди потерпілому ані моральної, ані матеріальної, незважаючи на тривалий час з моменту скоєння ДТП до прийняття рішення судом.

Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ» де третя особа ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП.

У судовому засіданні ОСОБА_5 представник потерпілого ОСОБА_6 заявив про залишення позову ОСОБА_6 до ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ» де третя особа ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП без розгляду.

З огляду на вимоги ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. У свою чергу відповідно до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. За таких обставин, суд вважає, що в наслідок задоволення заяви представника потерпілого не будуть порушені права, інтереси та свободи сторін і чинне законодавство України, а тому позовну заяву ОСОБА_6 до ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ» де третя особа ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП - слід залишити без розгляду, роз`яснивши при цьому потерпілому та його представникові те, що залишення даної позовної заяви без розгляду не позбавляє права на повторне звернення до суду з таким позовом.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових авто-технічних експертиз (№5/10.1-539 від 22.06.2016, №6/10.1-164 від 23.02.2017 одержувач платежу: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпро номер рахунку 0004 МФО 805012 ГУДКСУ у Дніпропетровській області) 1055.52 та 703.67 гривень

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого, ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган (кримінально-виконавчу інспекцію) з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових авто-технічних експертиз (№5/10.1-539 від 22.06.2016, №6/10.1-164 від 23.02.2017 одержувач платежу: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпро номер рахунку 0004 МФО 805012 ГУДКСУ у Дніпропетровській області) 1055.52 та 703.67 гривень.

Речовий доказ - автомобіль «МАЗ 543230», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю - ВАТ ДМК ім. Дзержинського.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС-ІНВЕСТ» де третя особа ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП - залишити без розгляду, роз`яснивши при цьому потерпілому та його представникові те, що залишення даної позовної заяви без розгляду не позбавляє права на повторне звернення до суду з таким позовом.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

28.03.2017