Справа № 183/2557/17
№ 1-кп/183/698/17

У Х В А Л А
26 червня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Прокурор ОСОБА_3 просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні вважаючи, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає. Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає 26.06.2017 року і на теперішній час не змінились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу. Так, обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може вчинити нові злочини, а також переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує.
Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та продовження строку тримання його під вартою.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, а щодо запобіжного заходу погодився з позицією обвинуваченого.
Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки воно підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, підстав для його закриття чи зупинення суд не вбачає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Вирішуючи питання щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_5 суд враховує, що останній раніше судимий і знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Суд також бере до уваги, що обвинувачений не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків за місцем проживання на даний час. Тому, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, а також вчинити нові злочини враховуючи його схильність до вчинення правопорушень. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження. Отже клопотання прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. Викликати в судове засідання обвинуваченого, повідомити прокурора та захисника.
Обвинуваченому у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 23 серпня 2017 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1