АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/6490/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1087/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.02.2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 лютого 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із неповною середньою освітою, інвалід 2 групи, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 10.11. 2003 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 09.04.2004 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч. 1 ст.70, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 16.08.2007 року на підставі постанови Софієвського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2007 року, умовно достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 28 днів;
- 14.12.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 26.01.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 27.03.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 15.06.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч. 1 ст.70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання знову призначеного покарання із невідбутою частиною покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.06.2016 року, у вигляді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, термін попереднього ув`язнення з 15.06.2016 року по день винесення вироку 16.02.2017 року, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за скоєння корисних злочинів, маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв корисливий злочин за наступних обставин.
ОСОБА_7 , 13 травня 2016 року, приблизно о 00 годин 40 хвилин, знаходився поблизу платформи Холодногірського автобусного терміналу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 147.
В цей час ОСОБА_7 помітив раніше не знайомого ОСОБА_9 , який знаходився на вказаній платформі і, в нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна останнього.
Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_9 та своєю лівою рукою заліз у ліву внутрішню кишеню куртки потерпілого, з якого почав витягувати гаманець.
ОСОБА_9 , намагаючись протидіяти злочинним діям останнього, почав чинити опір протиправним діям ОСОБА_7 , однак ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії помічені ОСОБА_9 , діючи з метою доведення до кінця злочину, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, використовуючи фактор несподіваності, вирвав з лівої внутрішньої кишені куртки ОСОБА_9 гаманець, вартість якого в ході досудового слідства не встановлена, у якому знаходились гроші в сумі 320 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В результаті вказаних вище навмисних дій ОСОБА_7 , завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 320 гривень.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.02.2017 року змінити в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення, застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог вказує, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, є інвалідом II групи, непрацездатним, перебуває на диспансерному обліку у психоневрологічному диспансері, позитивно характеризується за місцем проживання, що є обставинами пом`якшуючими покарання. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого які підтримали апеляційну скаргу; з`ясувавши думку прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. З достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину ; дані про особу обвинуваченого на які захисник посилається в апеляційній скарзі ; наявність обставин , що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та надання допомоги суду у встановленні обставин справи; і призначив покарання , яке є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, вперто не бажає становитись на шлях виправлення, що свідчить про стійку антисоціальну спрямованість особи ОСОБА_10 .

При таких обставинах доводи апеляційної скарги захисника в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та скоєного ним злочину.

Тому колегія суддів вважає, що покарання , призначене судом першої інстанції ОСОБА_10 не можна вважати таким , що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.

Керуючись ст.ст. 405, 407КПК України судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 лютого 2017 року , строк попереднього ув`язнення з 17 лютого 2017 року до 8 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -