Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1131/17
Провадження № 1-в/553/199/2017
У Х В А Л А
Іменем України
16.08.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення. Просив суд розглянути дане клопотання та його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник ПВК в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Засуджений ОСОБА_4 покарання відбуває з 23.06.2015 року, за період перебування у СІЗО м. Полтави характеризувався негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 25.09.2015 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії (№ 64). За час відбування покарання характеризується наступним чином. За допущені порушення встановленого порядку відбування покарання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражалися у порушенні розпорядку дня та відмові від чергування. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення із персоналом установи, їх законні вимоги виконує під контролем. Не завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується в побуті. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні.

Працевлаштований на виробництві установи в бригаді по виготовленню сувенірної продукції та меблів. До праці та до виконання покладених обов`язків ставиться задовільно, із поставленими завданнями справляється. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. За станом здоров`я працездатний.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", отримав робітничу спеціальність "швачка" в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу "Правова просвіта" та "Підготовка до звільнення". Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити для себе вірні висновки. У вільний час дивиться програми телепередач.

Станом на 16.08.2017 року відбута частина строку покарання засудженого становить 2 роки 1 місяць 24 дні, тобто менше 3/4 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 18.06.2018 року.

За характером спокійний, скритний. У відношенні до інших засуджених не конфліктний.

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 вирішувалось останній раз 03.05.2017 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави де засудженому було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Отже, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_4 протягом усього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого не можна визнати сумлінною та це свідчить про відсутність тих процесів позитивних змін, які мали б відбутися та не відбулися в його особистості і не створили на даний час у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Так у засудженого на даний час відсутні стягнення, характеристика посередня, а тому суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого сумлінною визнати не можна та, а сукупність вищевказаних обставин не свідчить про доведеність виправлення засудженого, тому заява ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення.
На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1