Справа № 366/3338/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/371/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 10.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
10 квітня 2017 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 267-1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 850 гривень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України до автомобіля марки МІТЦУБІШІ ПАДЖЕРО СПОРТ д. н. з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 застосовано спеціальну конфіскацію

Цим же вироком вирішено питання про інші речові докази.

Згідно вироку, 07 вересня 2016 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді монтажника в ТОВ «БК Укрбудмонтаж», та перебуваючи на території товариства по вул. Радянській, 82 а в м. Чорнобиль, яке відповідно до постанови КМ України № 106 від 23.07.1991 року, відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зони відчуження, завантажив до салону автомобіля марки МІТЦУБІШІ ПАДЖЕРО СПОРТ д. н. з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, будівельну арматуру, з метою переміщення її за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю до спеціального майданчика ТОВ «БК Укрбудмонтаж», що в м. Києві, вул. Багоутівська, 1а.

В подальшому, після завантаження до автомобіля будівельної арматури, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на автомобілі МІТЦУБІШІ ПАДЖЕРО СПОРТ д. н. з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, під керуванням ОСОБА_9 , приблизно о 19 годині поїхали в напрямку КПП «Дитятки», при цьому ОСОБА_7 , не повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про свій намір незаконно перемістити за межі зони відчуження будівельну арматуру.

Прибувши на КПП «Дитятки», ОСОБА_10 скориставшись тим, що шлагбаум був піднятий, без попереднього огляду працівниками поліції та надання ними дозволу на виїзд, без надання передбаченого законом дозволу і проведення дозиметричного контролю промислової продукції, перемістив за межі зони відчуження металеву арматуру.

Після виїзду за межі КПП «Дитятки», працівники поліції 07.09.2016 року о 19 годині 30 хвилин, зупинили автомобіль МІТЦУБІШІ ПАДЖЕРО СПОРТ д. н. з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, в якому виявили 440 кг., металевої арматури та в подальшому вилучили до Відділу поліції Зони ЧАЕС ГУНП в Київській області.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати частково, в частині застосування спеціальної конфіскації автомобіля. Ухвалити новий вирок, який повернути автомобіль власнику.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не був обізнаний, що автомобіль став речовим доказом, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Вважає, що його права були порушенні, докази в судовому засіданні не досліджувались, в тому числі і щодо речових доказів, питання про застосування спеціальної конфіскації не обговорювалось і йому не повідомлялось, та просить врахувати незначний ступінь тяжкості злочину, який скоєно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого щодо неправомірності судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. При цьому об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину, передбаченого 267-1 КК України характеризується прямим умислом і виражається у переміщенні за межі зони відчуження без отримання передбаченого законом дозволу або проведення дозиметричного контролю предмету злочину.
Як видно із мотивувальної частини рішення та пояснень ОСОБА_7 останній діяв виконуючи відповідне розпорядження своїх керівників, при цьому вважав, що документальне оформлення цього його не стосується, виїзд з зони відчуження здійснював через встановлений пункт пропуску КПП « Дитятки». При цьому, як прямо указано у вироку, « Прибувши на КПП « Дитятки», ОСОБА_10 скориставшись тим, що шлагбаум був піднятий, без попереднього огляду працівниками поліції та надання ними дозволу на виїзд, без надання передбаченого законом дозволу і проведення дозиметричного контролю промислової продукції , перемістив за межі зони відчуження металеву арматуру». За таких обставин, враховуючи дії того ж ОСОБА_10 , як вони зазначені у вироку, у колегії суддів виникають сумніви в тому, що обвинувачений взагалі правильно розумів обставини інкримінованого йому злочину, наявність умислу на його вчинення і суд приходить до висновку, що ці обставини безперечно свідчать про необхідність дослідження в судовому засіданні доказів для з`ясування наведених обставин, про що фактично і стверджує в апеляції обвинувачений. Без з`ясування ролі кожного із учасників події та з`ясування наведених обставин по справі неможливо прийняти обґрунтоване рішення. Разом з тим суд не це уваги не звернув, докази по справі не досліджував, що є суттєвим порушенням вимог ст. 349 КПК України

Згідно п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Статтею 412 ч.1 цього ж Кодексу передбачено, що істотними порушеннями вимог закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості їх усунути, оскільки судове засідання було проведене в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України і докази по справі взагалі не досліджувались.
При новому розгляді, суду необхідно, відповідно до вимог КПК України, дослідити обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, також ретельно перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо обґрунтованості застосування спеціальної конфіскації, оскільки покарання яке передбачене санкцією і було призначене у виді штрафу істотно нижче ніж вартість конфіскованого майно, тобто не спів розмірне між собою.

Керуючись ст.ст. 376. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 засудженого за ч. 1 ст. 267-1 КК України скасувати.

Призначити справу до нового розгляду в тому ж суді, в іншому складі.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3