07.02.2017 Єдиний унікальний № 371/1604/16-к
Провадження 1кп/371/11/17
В И Р О К
Іменем України
7 лютого 2017 року Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000688 від 03.12.2016 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Елгава, Латвія, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не депутата, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта неповна вища, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим згідно вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 4 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, щодо якого Миронівським районним судом Київської області 23.11.2016 постановлено обвинувальний вирок, яким затверджено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 22 листопада 2016 року та визнано його винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на шлях виправлення не став і повторно вчинив корисливі злочини проти власності.
Так, 1 грудня 2016 року близько 15 години 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив повз будинок АДРЕСА_2 . У цей час ОСОБА_4 побачив неогороджений замкнений сарай, біля якого знаходилася каструля із нержавіючої сталі об`ємом 80 літрів, що належить потерпілій ОСОБА_6 , і вирішив викрасти вказану каструлю.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та інших осіб, заволодів належною ОСОБА_6 каструлею із нержавіючої сталі об`ємом 80 літрів вартістю 630 грн. Після цього ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 630 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 14 грудня 2016 року біля 18 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні залізничної станції Миронівка Південно-Західної залізниці за адресою: АДРЕСА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вирішив вчинити крадіжку будь-яких речей.
Того ж дня, біля 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочиний умисел, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пішки прибув до території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_4 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки будь-яких речей.
Перебуваючи поряд із вказаним домоволодінням, ОСОБА_4 , пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом відкриття запираючого механізму металевої одностворчатої хвіртки проник на огороджену територію вказаного домоволодіння.
Знаходячись на території зазначеного домоволодіння, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного спяніння, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до колодязя, що знаходився на відстані 5 м. від входу на територію домоволодіння, та відкривши дверцята колодязя, почав діставати за допомогою гумового шлангу водяний насос марки «Aquatica» модель «777221», вартістю 1 681,88 грн. Діставши із дна колодязя вказаний водяний насос, ОСОБА_4 руками від`єднав його від гумового шлангу, після чого помістив до поліпропіленового мішка білого кольору, який він приніс із собою.
У подальшому ОСОБА_4 з викраденим водяним насосом покинув територію домоволодіння ОСОБА_7 , чим довів свій злочинний умисел до кінця.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №С-363 від 15.12.2016 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1 681,88 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладені вище та при цьому показав, що дійсно 01 грудня 2016 року близько 15 години 20 хвилин він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив повз будинок АДРЕСА_2 . У цей час побачив неогороджений замкнений сарай, біля якого знаходилася каструля із нержавіючої сталі об`ємом 80 літрів, і вирішив її викрасти.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та інших осіб, вищевказаною каструлею, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
14. грудня 2016 року, біля 20 години 00 хвилин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він пішки прибув до території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_4 з метою вчинення крадіжки будь-яких речей.
Безперешкодно зайшов на територію садиби, знаходячись на території він підійшов до колодязя, на територію домоволодіння, та відкривши дверцята колодязя виявив там водяного насоса, після чого почав діставати за допомогою гумового шлангу водяний насос, від`єднав його від гумового шлангу та помістив до поліпропіленового мішка та у подальшому з викраденим водяним насосом покинув територію вказаного домоволодіння.
Потерпілі у данному кримінальному провадженні подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно ухвали суду постановленої без виходу до нарадчої кімнати їх явка визнана судом не обов`язковою.
Клопотань про допит свідків, допитуваних на стадії досудового розслідування, сторонами кримінального провадження не заявлялося.
Викликати та допитати свідків з власної ініціативи суд позбавлений можливості з огляду на принципи змагальності та диспозитивності, визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.
Крім визнавальних показів самого ОСОБА_4 , його вина по епізоду таємного викрадення чужого майна, а саме: каструлі з нержавіючої сталі, вчиненного повторно, підтверджується письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 06.12.2016 року та фототаблицею до нього, з яких вбачається, де саме виявлено викрадену обвинуваченим каструлю з нержавіючої сталі;
- ухвалою слідчого судді Миронівського району Київської області ОСОБА_8 від 12.12.2016 у справі ЄУН 371/1487/16-к, якою накладено арешт на виявлену та вилучену в ході огляду місця події від 06 грудня 2016 року стару металеву каструлю з нержавіючої сталі об`ємом 80 л.;
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 07 грудня 2016 року №С-354, згідно якого вартість викраденої каструлі ємністю 80 л. становить 630 грн.;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2016 та ілюстративною таблицею до нього, згідно яких обвинувачений добровільно показував, як саме та де саме, та за якої обстановки було вчинено крадіжку каструлі з нержавіючої сталі;
- заявою потерпілої ОСОБА_6 про добровільну згоду на огляд її домоволодіння;
- протоколом огляду місця події від 02.12.2016 та фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто місце, де було вчинено обвинуваченим крадіжку каструлі з нержавіючої сталі.
За таких обставин суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні частково, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, кваліфіковано правильно.

Водночас щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду таємного викрадення водяного насоса 14.12.2016, суд вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України невірною з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений не мав наміру на крадіжку майна до того, як зайшов на територію домоволодіння потерпілого, злочинний умисел у нього виник в момент коли він помітив у колодязі водяного насоса. стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що спростовує зазначене твердження обвинуваченого.

В розумінні КК України інше сховище поняття широке це будь-яке місце, яке призначене для постійного чи тимчасового зберігання майна і має засоби охорони від доступу сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо.) Це може бути контейнер, товарний вагон, охоронюваний загін та ін. З огляду на визначення «інше сховище» вбачається, що основною його ознакою є відсутність доступу сторонніх осіб до майна що зберігається у такому сховищі, а також факт незаконності вторгнення до такого сховища. Натомість у даному разі мова йде про те, що викрадений водяний насос знаходився у колодязі на подвір`ї садиби потерпілого, доступ до подвір`я є відкритим для будь-яких сторонніх осіб, також не було встановлено факту незаконності вторгнення обвинуваченого на подвір`я потерпілого. Стороною обвинувачення не доведено та з обвинувального акту не вбачається, що викрадене майно знаходилося у сховищі, до якого був обмежений доступ. Навпаки, зазначено про безперешкодний доступ до майна, яке знаходиться на території подвір`я, що виключає кваліфікацію дій обвинуваченого «як проникнення до іншого сховища».

Вказана позиція суду також підтверджена у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно якої: «-Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.
Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).»
Разом з тим, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні крадіжки водяного насоса, крім його власних визнавальних показів вина також доводиться зібраними на стадії досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 14.12.2016 та фототаблицею до нього, згідно яких оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_4 , з якого обвинуваченим здійснено крадіжку водяного насоса;

-протоколом огляду місця події від 14.12.2016 та фототаблицею до нього, згідно яких виявлено та оглянуто викрадений водяний насос викрадений обвинуваченим у потерпілого;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2016 та фототаблицею до нього, згідно яких вбачається, що обвинувачений добровільно показує та розповідає про обставини крадіжки ним водяного насоса з садиби за адресою АДРЕСА_4 14.12.2016;

-висновком судово-товарознавчої експертизи від 15.12.2016 №С-363, згідно якого вартість насосу водяного шнекового погружного марки Aquatica модель 777221 становить 1681,88 грн.;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.12.2016, згідно якого ОСОБА_4 було затримано безпосередньо після вчинення ним крадіжки водяного насоса 14.12.2016.

У ході розгляду даної справи судом були також досліджені докази, які характеризують особу обвинуваченого, а саме:

-вимога УІТ ГУ МВС України в Київській області, з якої вбачається, що обвинувачений раніше судимий та вчинив злочин в період відбуття іспитового строку;

-протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психотропних речовин та стану сп`яніння від 14.12.2016 №349, з якого вбачається, що обвинуваченим 14.12.2016 року вчинено злочин у стані алкогольного сп`яніння;

-характеристику на обвинуваченого від 02.12.2016 №02/33-1325 за місцем його проживання, яка в цілому характеризує обвинуваченого негативно;

-довідки про відсутність у обвинуваченого статусу депутата сільської та районної ради;

-довідку Миронівської ЦРЛ від 05.12.2016 №7949/109/1011/02-16, з якої вбачається, що обвинувачений перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від алкоголю;

-довідку Миронівської ЦРЛ від 05.12.2016 №7949/109/1011/02-16, з якої вбачається, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря психіатра;

-копію вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року, з якого вбачається, що під час вчинення інкримінованого злочину за першим епізодом обвинувачений перебував на іспитовому строці;

-копію вироку Миронівського районного суду від 23 листопада 2016 року, з якого вбачається, що обвинувачений вчинив новий злочин до набрання законної сили вказаним вироком.

Інші, надані стороною обвинувачення письмові докази, суд оцінює виключно з метою перевірки законності проведених процесуальних дій на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

За вказаних обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 185 КК України на вчинення злочину,передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд вважає вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра, в цілому негативно характеризується за місцем проживання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечних діянь, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Згідно вимог ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, суд частково приєднує покарання, призначене вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.12.2014 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки обвинуваченим вчинено злочини в період відбуття іспитового строку.

Крім того, суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 70 КК України в частині призначення остаточного покарання обвинуваченому, зважаючи на те, що обвинуваченим вчинено інкриміновані злочини до попереднього вироку від 23.11.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.
Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 16.12.2016 тривалістю 60 днів до 11.02.2017.

Відповідно до вимог п. 14 ст. 369 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Частиною третьою ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, враховуючи обґрунтованість висунутої обвинуваченому підозри у вчиненні злочину, обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 з огляду на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, схильність до вчинення злочинів зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), вчинити новий злочин суд, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без зміни.

У суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, виконання процесуальних рішень суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 2/двох/ років обмеження волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, призначене вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.12.2014, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 /трьох/ років 1 /одного/ місяця обмеження волі.
З врахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного цим вироком, приєднати покарання, призначене вироком Миронівського районного суду Київської області від 23.11.2016, яким обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В силу положень ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з 14.12.2016 у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази, передані на зберігання потерпілим, залишити у їх власності.
Зняти арешт металевої каструлі з нержавіючої сталі об`ємом 80 л., накладений згідно ухвали слідчого судді ОСОБА_8 від 12.12.2016 у справі ЄУН 371/1487/16-к. Вказаний речовий доказ повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні не заявлені.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_1