Справа № 645/1287/16-к
Провадження № 1-кп/645/87/17
УХ В А Л А
іменем України

02 березня 2017 р. Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Харківської області ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

Представник потерпілої ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_11 ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 359 Кримінального кодексу України ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України,

Встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою строком до 60 діб зважаючи на обставини вчинених кримінальних правопорушень, і схильність обвинувачених до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Також вказала, що наявність ризиків, які передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час, всі свідки сторони обвинувачення не допитані, а обвинуваченим відкриті матеріали кримінального провадження і, перебуваючи на свободі, останні будуть мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Також на підтвердження своїх вимог прокурор зазначила, що в провадженні СВ Фрунзенського ВП Орджонікідзевського ВП ГУ НП в Харківській області продовжується досудове розслідування у кримінальному провадженні за ст.386 КК України, за фактом незаконного тиску на свідка ОСОБА_13 .

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вказавши, що прокурор заявив клопотання в якому не довів існування ризиків, не виклав клопотання у письмовій формі, всупереч діючого Законодавства, не подав його до суду за п`ять днів з належними до нього доказами. Також зазначив, що на цей час відсутні підстави для тримання його під вартою, оскільки суду не надано доказів з боку прокуратури, а допитані свідки не надали ніяких пояснень щодо причетності обвинуваченого до інкримінуємого йому злочину. Також зазначив, що допитані свідки надавали пояснення під впливом прокурора, а недопитані свідки також знаходиться під тиском прокурора. Крім того, посилався на відсутність юрисдикції судової колегії, оскільки суд проводиться з явно обвинувальним уклоном, а також на ту обставину, що внаслідок відсутності доказів, суд повинен закрити справу, а не утримувати під вартою обвинувачених.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 , заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки воно не викладене у письмовій формі та не обґрунтовані ризики, передбачені ст.. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_12 , адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 проти продовження строку тримання під вартою заперечували. Зазначили, що клопотання необґрунтовано,відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, викладено не в письмовій формі, не вручено завчасно обвинуваченим та стороні захисту. Також вказали, що тяжкість пред`явленого обвинувачення не може слугувати правовою підставою для тримання обвинувачених під вартою. Крім того, адвокат ОСОБА_8 наполягав на дослідженні у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за заявою ОСОБА_15 .

Потерпіла ОСОБА_16 , представник потерпілої ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора.

Судова колегія, вислухавши думку інших учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2016 року був обраний у відношенні ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.10.2015 року був обраний у відношенні ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_14 та ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людини, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків, які не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно обвинувального акту обвинувачені звинувачуються у вчиненні злочину, зокрема, передбачених ч. З, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, та санкція зазначеної статті передбачає, також, покарання у виді довічного позбавлення волі.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі Сергій Волосюк проти України).

Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також колегія суддів враховує той факт, що всі свідки у судовому засіданні ще не допитані. Як вбачається з повторної відповіді Немишлянського ВП ГУ НП в Харківської області від 17.11.2016 року за № 59/8383 в провадження Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000788 від 14.03.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_17 , про те, що близькі родичі ОСОБА_12 в кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_17 є свідком, здійснюють на нього тиск, з метою зміни ним своїх показань. На даний час, відповідно вищевказаної інформації, досудове розслідування триває.

Крім того, судова колегія зазначає, що доводи захисників та обвинувачених щодо недоведеності вини обвинувачених, враховуються судом під час постановления остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України .

Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 03 березня 2017 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 квітня 2017 року.

Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Судова колегія зазначає що, відповідно до ч. З ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, вчинити інші злочини, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

Продовження строку тримання ОСОБА_18 та ОСОБА_12 під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 28 квітня 2017 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 28 квітня 2017 року.

Копію ухвали направити до ДПтС України Харківська установа виконання покарань (№ 27) Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3