Справа № 308/5972/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.07.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/777/379/2017 за клопотанням про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в якому прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2017.
На ОСОБА_5 покладено обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з свідком ОСОБА_11 спілкуватися лише з дозволу слідчого, прокурора та суду, не відвідувати місце роботи Закарпатську митницю ДФС та її структурні підрозділи без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Слідчий суддя постановив про негайне виконання ухвали після її проголошення, протягом двох місяців.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому що, працюючи на посаді заступника начальника митного посту начальника відділу митного оформлення № 2 митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, з використанням свого службового становища, поєднаним з вимаганням, одержав за вчинення в інтересах ОСОБА_11 дій неправомірну вигоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України, за таких обставин.
На початку червня 2017 року, дізнавшись від ОСОБА_11 про його намір вивезти з України тютюнові вироби, ОСОБА_5 поставив ОСОБА_11 вимогу про передачу йому грошей за сприяння у митному оформленні цих товарів, на що останній був змушений погодитись.
За домовленістю між ними ОСОБА_11 на автомобілі «Фольксваген Пассат» з реєстраційним номером Угорщини НОМЕР_1 , у порожнинах коліс якого розмістив 790 пачок цигарок марки «Київ», 20.06.2017 приблизно о 00:30 прибув у зону митного оформлення на смугу руху «зелений коридор» у напрямку «виїзд з України» та звернувся до ОСОБА_5 з приводу безперешкодного митного оформлення автомобіля та товарів.
ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище старшого зміни інспекторів митного посту «Вилок», знаючи про намір ОСОБА_11 перемістити тютюнові вироби, забезпечив безперешкодне митне оформлення вказаного транспортного засобу та товарів, за що у коридорі митного посту «Вилок» по вул. Ракоці б/н в селищі Вилок Виноградівського району отримав від ОСОБА_11 обумовлену неправомірну вигоду в сумі 3000 грн..
В клопотанні зазначається, що негайно після цього ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 20.06.2017 йому було повідомлено про підозру в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 368 КК України. Стверджується, що вина ОСОБА_5 доводиться даними, які містяться в заяві ОСОБА_11 , протоколах ідентифікації та вручення грошей, які були предметом неправомірної вигоди, огляду місця події, допиту свідка ОСОБА_11 , «іншими матеріалами».
Необхідність тримання ОСОБА_5 під вартою в клопотанні мотивовано тим, що він обґрунтовано підозрюється в тяжкому злочині, за який може бути призначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на, свідків, які є його підлеглими та колегами по роботі, експерта, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування належними і допустимими доказами підтверджено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, наявність вказаного прокурором ризику впливу ОСОБА_5 на свідків працівників митного посту, які є його колегами по роботі і ще не допитані. Водночас слідчий суддя з`ясував, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності вперше, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, зокрема сім`ю, в якій двоє малолітніх дітей, та важко хворі дружина ОСОБА_12 і мати ОСОБА_13 .. З урахуванням цих обставин слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність недостатності застосування для запобігання цьому ризику більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід в виді тримання під вартою. Окрім доводів, які наведені в клопотанні слідчого, посилається на те, що слідчий суддя не в повній мірі взяв до уваги «окремі обставини вчинення злочину», «існуючу судову практику Європейського суду з прав людини» і «з незрозумілих для сторони обвинувачення підстав не взяв до уваги доводи, викладені у клопотанні». Ці твердження прокурор вмотивував наведенням витягів з низки рішень Європейського суду з прав людини, зауважив, що ОСОБА_5 «вчинив цей злочин за попередньою змовою з іншими особами» з числа своїх підлеглих і посадовців Державної прикордонної служби України, перебуваючи на волі може як особисто або через інших осіб чинити тиск на заявника, «який фактично є головним та єдиним свідком обвинувачення», а також на «інших, ще не відомих органу досудового розслідування співучасників», перешкоджати провадженню «в інший спосіб».
На думку прокурора та обставина, що ОСОБА_5 отримував неправомірну вигоду безпосередньо під час здійснення службових обов`язків, «як працівник органу митниці, який безпосередньо здійснює повноваження щодо митного оформлення транспортних засобів та здатний вчиняти перешкоди у їх безперешкодному митному оформленні, є достатні обґрунтовані підстави вважати, що такі, а також інші зацікавлені особи можуть вплинути на повноту і достовірність показань свідків під час проведення судового розгляду кримінального провадження з метою уникнення від кримінальної відповідальності». З огляду на викладене прокурор вважає, що «існує реальна загроза, що вказана особа може вживати заходів щодо переслідування на заявника ОСОБА_11 , а також здійснення фізичного та психологічного впливу на цю особу з метою зміни ним в майбутньому показань, чи взагалі відмови від показань, що дає підстави обґрунтовано вважати по наявність реальної небезпеки для життя та здоров`я зазначеної особи».
Окрім цього, прокурор «не виключає можливості», що оскільки 25.01.2015 набрали чинності зміни до Кримінального Кодексу України, згідно з якими «по корупційних злочинах виключена можливість застосування судами звільнення від кримінальної відповідальності, призначення відбування покарання з випробуванням та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання та з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами області на непідконтрольних територіях Донецької і Луганської областей та Автономної Республіки Крим».
Насамкінець прокурор наголошує, що слідчий суддя не взяв до уваги належність корупційних діянь та їх поширення в органах державної влади поряд зі зрощенням бізнесу і політики та організованою злочинною діяльністю, до переліку загроз національним інтересам України, наведеного у ст. 1 Закону України «Про основи національної безпеки».
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора на підтримання апеляційних вимог, пояснення підозрюваного і захисників, які вважають апеляційну скаргу безпідставною і просить ухвалу слідчого судді залишити без змін; провів судові дебати, перевірив матеріали провадження і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії.
Відповідно до ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, виключно у разі, якщо прокурор доведе, що, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя був зобов`язаний з`ясувати, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового слідства та суду, незаконно впливатиме на свідків, які є його підлеглими та колегами по роботі, експерта, вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
Розглядаючи питання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, слідчий суддя виходив з того, що на неї вказують дані, які містяться в заяві ОСОБА_11 , протоколі його допиту в якості свідка, протоколах ідентифікації та вручення грошей, які були предметом неправомірної вигоди, огляду місця події.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, як вони встановлені слідчим, в апеляційній скарзі не оспорюються.
Заявлений слідчим і прокурором ризик незаконно впливу ОСОБА_5 на свідків, які є його підлеглими та колегами по роботі, слідчим суддею визнаний і його існування в апеляційній скарзі також не оспорюється. Проте доказів, які давали б підстави вважати більш м`які запобіжні заходи неспроможними запобігти цьому ризику, а також визнати наявними ризики переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, його незаконного впливу на експерта, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, ні слідчому судді ні Апеляційному суду не надано і в апеляційній скарзі та в промові прокурора не наведено.
Слідчий суддя ретельно перевірив довід клопотання про ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, дослідив і проаналізував надані йому матеріали кримінального провадження, дійшов правильного висновку про його непереконливість і докладно обґрунтував цей висновок в ухвалі.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний пояснив, що на посаді, безпосередньо пов`язаній з митними процедурами, пропрацював нетривалий час з 16.05.2017, відсторонений від неї, проживає з родиною, опікає хвору дружину, мати, яка є інвалідом третьої групи, дітей, ні з ким, окрім членів родини, не спілкується, паспорт для виїзду за кордон здав до органу державної міграційної служби, проти співпраці з органами досудового розслідування не заперечує, але за умови їх неупередженості, за час, який сплив після звільнення його з-під варти, не дав жодного приводу для сумніву в дотриманні ним процесуальних обов`язків.
Цих доводів, а також наведених слідчим суддею в обґрунтування оскарженої ухвали прокурор не спростував, засобів, якими, на його думку, ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, міг би перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема чинити тиск на заявника, не відомих органу досудового розслідування співучасників, перешкоджати провадженню «в інший спосіб», вплинути на невідомого йому експерта, попередженого, до того ж, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, не навів.
Наведений в апеляційній скарзі довід про те, що ОСОБА_5 вчинив зазначений у повідомленій йому підозрі злочин за попередньою змовою з іншими особами суперечить змісту повідомлення про підозру (а.п. 17-20) і жодним доказом з числа наданих Апеляційному суду, не підтверджується.
Вказаний в апеляційній скарзі ризик загрози переслідування ОСОБА_5 заявника ОСОБА_11 , здійснення фізичного та психологічного впливу на останнього з метою зміни ним в показань, чи відмови від показань, небезпеки для його життя та здоров`я, у клопотанні не заявлявся і будь-якими фактичними даними не вмотивований. Ризик впливу «інших зацікавлених осіб» на повноту і достовірність показань свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, не вказаний у клопотанні, але наведений в апеляційній скарзі, прокурор також не обґрунтував і не пояснив, чому для запобігання цьому ризику під вартою необхідно тримати саме ОСОБА_5 , а не вказаних «інших зацікавлених осіб».
Такі обґрунтування апеляційних вимог, як «отримання неправомірної вигоди безпосередньо під час здійснення службових обов`язків», «належність корупційних діянь та їх поширення в органах державної влади до переліку загроз національним інтересам України» Апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються ні мети, ні підстав застосування запобіжних заходів.
Обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , потреби досудового розслідування, процесуальні можливості застави переконують у тому, що такий ступінь втручання у права і свободи особи, на якому наполягає прокурор, в даному випадку не є виправданим.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2017 про відмову в обранні запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та обрання щодо нього запобіжного заходу в виді застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: