Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/488/16-к
Провадження № 1-кп/499/7/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000467 від 07 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Знам`янка, Іванівського району Одеської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, раніше не судимого, у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 28 листопада 2015 року, приблизно о 12.00 годині, точний час судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, йшовши від свого знайомого з яким разом вживав алкогольні напої до місця свого мешкання в с. Знам`янка, побачив трьох малолітніх дітей, а саме потерпілу ОСОБА_6 , 2008 року народження, ОСОБА_7 , 2006 року народження та ОСОБА_8 , 2009 року народження, які гралися на вулиці неподалік будинку потерпілої.

Підійшовши до дітей, обвинувачений запропонував потерпілій ОСОБА_6 , розуміючи, що вона є малолітньою дитиною, піти з ним на кладовище, яке розташоване неподалік від місця, де гралися діти, для того, щоб позбирати на кладовищі цукерки. Однак потерпіла відмовилася йти з обвинуваченим, після чого ОСОБА_4 сказав іншим дітям, щоб вони пішли покликали старшу сестру потерпілої ОСОБА_9 з невідомої причини, та в цей час взяв ОСОБА_6 за руку та вони пішли в сторону кладовища. Коли вони підходили до кладовища, потерпіла ОСОБА_6 почала плакати та просила ОСОБА_4 відпустити її, оскільки вона не хоче з ним нікуди йти та дуже налякана. Не реагуючи на прохання ОСОБА_6 , обвинувачений взяв її на руки та пішов з нею далі в бік кладовища, при цьому обіймав її за шию та поцілував у щічку. Дійшовши до кладовища, яке розташоване неподалік місця, де гралися діти, ОСОБА_4 побачив, що на кладовищі є люди, він не хотів, щоб їх з потерпілою побачили та повів малолітню потерпілу за дерева, які знаходилися неподалік, на початку кладовища.

Після чого, переконавшись, що їх ніхто не бачить, розуміючи протиправність своїх дій, знаючи, що ОСОБА_6 є малолітньою дитиною зняв свої штани та, скориставшись фізичною та психологічною безпорадністю ОСОБА_6 , із хуліганських мотивів, показав потерпілій ОСОБА_6 свій статевий член, сказавши їй при цьому щоб вона не боялася та подивилася на його статеві органи. Малолітня дитина ОСОБА_6 в цей час плакала та просила відпустити її додому, оскільки їй було дуже страшно та вона не розуміла що відбувається, своїми діями обвинувачений поставив під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_6 , відповідно до експертизи № 66 від 17.02.2016 року.

Розуміючи, що дитина налякана та почувши, що потерпілу кличе її старша сестра ОСОБА_10 , ОСОБА_4 відпустив малолітню потерпілу ОСОБА_6 , яка побігла назустріч своїй сестрі. Після чого обвинувачений повернувся додому, та з його слів, ліг спати до вечора.

У судових засіданнях, під час розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , давав суду покази відповідно до яких свою провину визнавав частково, давав суду покази, які суперечать один одному.

Так, в судовому засіданні 29.06.2016 року о 12:50 годині, надав суду покази відповідно до яких, він не пам`ятає точно якого числа, йшов до свого будинку від свого друга ОСОБА_11 , з яким вживав алкогольні напої, в приблизній кількості 3 літри самогону. Побачивши дітей, які гралися неподалік від кладовища, він позвав з собою на кладовище ОСОБА_6 , для того щоб позбирати цукерки, оскільки бачив як раніше туди поїхала машина, а іншим дітям які гралися з нею, сказав щоб побігли покликали старшу сестру потерпілої ОСОБА_12 , щоб теж вона пішла збирати цукерки. Зазначив, що потерпіла пішла з ним добровільно, за руку він її не тягнув. Коли вони зайшли на кладовище, вона почала плакати, він почав її заспокоювати, після чого він зняв штани та показав їй свій статевий член, однак чому він це зробив, до сих пір зрозуміти не може. Додатково вказав, що на руки дитину не брав, в щічку не цілував, насильно не тримав. При цьому зазначив, що жодним чином потерпілій не погрожував. Вона сама сиділа поряд з ним, коли він вже одягнувся та плакала, поки не почула як її кличе старша сестра ОСОБА_13 .

Також показав суду, що він знає що потерпіла ОСОБА_6 є неповнолітньою, що їй приблизно 8 -10 років, тобто в момент вчинення злочину знав, що вчиняє протиправні дії відносно малолітньої.

У цьому ж судовому засіданні, 29.06.2016 року о 13:02 годині, обвинувачений, відповідаючи на запитання змінив покази, а саме зазначив, що захотів в туалет, відвернувся від ОСОБА_6 , а потерпіла ОСОБА_6 сама заглядувала на його статеві органи, після чого він повернувся до неї та сказав: «Хочеш дивитися, на дивися» та показав їй свій половий член. Відповідаючи на запитання, чому він вирішив повернутися до потерпілої та показати свої статеві органи, обвинувачений зазначив, що чув, ніби-то в школі потерпіла часто зазирає до чоловічих туалетів з метою подивитися на хлопчачі статеві органи, неодноразово чув, як хлопці «жалілися», тому й вирішив так би мовити задовольнити її цікавість.

Також, у судовому засідання 29.06.2016 року о 13:12 хвилин, зазначив суду, що все пам`ятає, хоча й був в стані алкогольного сп`яніння.

Надалі, у судовому засіданні, 21.07.2016 року о 14:09 годині, після прослуховування запису допиту малолітньої потерпілої, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що за руку ОСОБА_6 не тягнув, не цілував та не обнімав, а навпаки відганяв її додому, але вона все одно йшла за ним. Він захотів в туалет, та зняв свою білизну, а в цей час потерпіла сама намагалася заглянути на його статеві органи. Також зазначив, що не повертався передом до потерпілої.

21.07.2016 року о 14:20 голині обвинувачений ОСОБА_4 відповідаючи на запитання знову змінив покази, показав суду, що потерпіла ОСОБА_6 його статевих органів не бачила.

У цьому ж судовому засіданні, 21.07.2016 року о 14:46 годині, після оголошення судово-психіатричної експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на запитання чи здійснювався тиск на обвинуваченого під час проведення експертизи, ОСОБА_4 зазначив, що під час проведення експертизи, рільничий поліцейський знаходився разом з ним та наказав йому говорити те, що говорив раніше, під час досудового розслідування, що саме він говорив раніше обвинувачений не пам`ятає. Також зазначив, що під час проведення експертизи йому задали лише питання щодо того, де він працює, чому у нього шрам на голові та чи обіймав та цілував він ОСОБА_6 , на що він відповів, що працює на будівництві, шрам отримав на роботі, та потерпілу ОСОБА_6 не цілував та не обіймав. А потім ще один член комісії запитала, чи показував він свої статеві органи потерпілій, на що він відповів, що ні. Чому не розповів про дану обставину захиснику, обвинувачений не пам`ятає.

У судовому засіданні 01 березня 2017 року о 12:42 годині обвинувачений ОСОБА_4 під час перехресного допиту, надав суду покази, відповідно до яких зазначив, що в період досудового розслідування свою вину визнав, оскільки на нього був здійснений тиск зі сторони працівників поліції, зазначив, що вони його били, роздягали та робили фото на телефон, погрожували що повісять його, якщо він не зізнається в інкримінованому йому злочині. На запитання прокурора та судді, чому обвинувачений раніше не повідомляв про дану обставину ні працівників поліції, ні прокурора, ні захисника, ні суд, ОСОБА_4 зазначив, що боявся, однак на питання чому він не боїться зараз, обвинувачений зазначив, що просто перестав боятися і все.

У судовому засіданні 09.03.2017 року захисник обвинуваченого просив суд визнати ОСОБА_4 не винним, оскільки в його діях не було нічого протизаконного, обвинувачений зазначив, що за дії, які він вчиняв відносно потерпілої, на його думку немає такої суворої відповідальності.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_4 , надання суду показів, які суперечать один одному, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними по справі доказами, а саме:

Письмовими показами малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 які вона надавала на стадії досудового розслідування 07.12.2015 року, відповідно до яких, за два тижні до цього, вона разом з братиком ОСОБА_14 та ще двома хлопчинками, гралася на вулиці за город, неподалік від кладовища. Коли вони гралися, до них підійшов ОСОБА_4 та сказав їй щоб вона пішла з ним на кладовище збирати цукерки, потерпіла відмовилися з ним йти, однак обвинувачений взяв її за руку та повів на кладовище. Вона просила його відпустити її, плакала, однак ОСОБА_4 не реагував на неї, натомість взяв її на руки та поцілував в щічку, при цьому обіймаючи за шию. Коли вони були на кладовищі, обвинувачений ОСОБА_4 зняв перед потерпілою свої штани, та дослівно з показів потерпілої: «показал мне свою «писю» и сказав, что бы я смотрела и не боялась. Я не хотела смотреть на его «писю» и отвернулась. Я сказала ОСОБА_15 , что меня мама будет ругать, но он меня не слушал и говорил чтобы я смотрела на его «писю» и не боялась.» Також потерпіла зазначила, що бачила на кладовищі якихось людей, однак вона їх не знає та їх з обвинуваченим дані люди не бачили. Потерпіла розповіла, що ОСОБА_4 відпустив її тільки тоді, коли вона почала плакати, потім одягнув штани та вони пішли з кладовища, де на зустріч їм йшла старша сестра потерпілої, які ОСОБА_6 все розповіла. (а.с.198-200)

Покази потерпілої ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні 21.07.2016 року суд взяти до уваги не може, оскільки відповідно до пояснень психолога ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , малолітні діти мають короткочасну пам`ять та схильні забувати події, від яких пройшов тривалий проміжок часу. Тому враховуючи, що на момент допиту потерпілої в судовому засіданні пройшло більше пів року, суд вважає за необхідне в`язати письмові покази потерпілої до уваги, які вона надавала в період досудового розслідування.

Письмовими показами малолітнього свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які він надавав на стадії досудового розслідування 07.12.2015 року, відповідно до яких, за два тижні до цього, він разом зі своєю сестрою ОСОБА_19 та ще двома хлопчинками гралися на дорозі біля дому, до них підійшов ОСОБА_20 та сказав ОСОБА_21 , щоб вона пішла з ним на кладовище, а їм сказав, щоб вони покликали ОСОБА_22 , їх сестру. Вони побігли за ОСОБА_23 , а ОСОБА_24 пішла з ОСОБА_25 в ліс. При цьому свідок бачив, як обвинувачений взяв її за руку. Коли вони зашли в ліс, де знаходиться кладовище, то діти почули, як ОСОБА_24 крикнула «Ні!». Більше нічого вони не чули та не бачили, лише потім, як разом з ОСОБА_23 пішли шукати ОСОБА_26 , то він побачив, як його сестра ОСОБА_24 бігла з кладовища та плакала, а за нею слідом йшов ОСОБА_4 . Безпосередньо йому сестра не розповідала, що робила на кладовищі з ОСОБА_4 . На питання чи сама пішла ОСОБА_24 з ОСОБА_27 на кладовище, свідок показав, що ОСОБА_25 тягнув її за руку, тому що вона не хотіла з ним йти на кладовище. (а.с.201-203)

Покази свідка ОСОБА_18 , надані в судовому засіданні 21.07.2016 року суд взяти до уваги не може, оскільки відповідно до пояснень психолога ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , малолітні діти мають короткочасну пам`ять та схильні забувати події, від яких пройшов тривалий проміжок часу. Тому враховуючи, що на момент допиту свідка в судовому засіданні пройшло більше пів року, суд вважає за необхідне в`язати письмові покази малолітнього свідка до уваги, які він надавав в період досудового розслідування.

Показами свідка ОСОБА_9 , які надані в судому засіданні 21.07.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_9 зазначила, що в день скоєння злочину, приблизно в листопаді, в обід, поки вона була в хаті, до неї прибігли два хлопчика, які гралися з її меншою сестрою на вулиці, їх прізвище ОСОБА_28 та її брат ОСОБА_29 , та сказали що обвинувачений потягнув за руку її меншу сестру ОСОБА_26 . ОСОБА_13 відразу ж побігла разом з іншими дітьми в сторону кладовища, щоб знайти ОСОБА_26 . Коли вони підійшли до кладовища, їм на зустріч бігла ОСОБА_24 , вона плакала, а обвинувачений сказав їй щоб вона нічого не розповідала. ОСОБА_24 розповіла сестрі, що ОСОБА_25 її цілував, обіймав та показав їй свій статевий орган, сказав нікому цього не розповідати, бо він її буде бити. Тому ОСОБА_13 й відразу матері нічого не розповіла. Сказала, що коли вона забрала ОСОБА_26 та йшли всі разом додому, обвинувачений продовжував їх кликати з собою на кладовище, при цьому висловлювався нецензурною лайкою в її бік. Також свідок зазначила, що дружніх стосунок вони з ОСОБА_4 ніколи не підтримували, він іноді вживає алкогольні напої та веде себе неадекватно, проте коли він тверезий він веде себе як нормальна звичайна людина. Також свідок сказала, що раніше її менша сестра ОСОБА_24 про подібні випадки їй не розповідала.

Показами свідка ОСОБА_30 , що є вчителькою потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні зазначила, що потерпіла є доброю, спокійною дитиною, до фантазування не здатна, про випадки, які зазначав ОСОБА_4 , що ніби то ОСОБА_6 любить заглядати до хлопців в туалет на їх статеві органи, сказала, що такого ніколи не було, ніяких побідних чуток вона не чула. Також зазначила, що раніше була першою вчителькою обвинуваченого, в школі він був нормальною дитиною, проте зараз вживає алкогольні напої, та під час алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно.

Показами свідка ОСОБА_31 , яка працювала в школі на момент вчинення злочину психологом, потерпілу та обвинуваченого знає, зазначила що потерпіла ОСОБА_6 є розвинутою дитиною на свій вік, ніяких відхилень в неї не помічалось, зазначила, що випадків з заглядуванням ОСОБА_6 до чоловічих туалетів ніколи не було, вона ніяких подібних чуток не чула. На її думку, як шкільного психолога, ОСОБА_6 до фантазування не схильна.

Також, ОСОБА_32 була присутня під час допиту на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , та зазначила, що допит проводився згідно вимог законодавства, жодного тиску на допитаних вчинено не було.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а саме:

Висновком судово-психіатричних експертів №171, відповідно до якого рівень інтелекту ОСОБА_4 відповідає низькій нормі для його віку, у нього не має жодних порушень когнітивних процесів, уваги та пам`яті. У ОСОБА_4 виявляються «загострення» характерологічних рис по нестійкому типу, проте зазначенні особистісні особливості не знижували підконтрольність його поведінки, свідомості і не визначали вчинення інкримінованого йому діяння, він міг розуміти характер скоєних ним дій, міг прогнозувати їх можливі наслідки. Та відповідно до якого, обвинувачений, будучи допитаним в якості підозрюваного, надавав послідовні та чіткі покази по факту інкримінованого йому злочину, що повністю відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, зазначив що не розуміє чому так вчинив та пояснив, що особливих фізичних та психологічних відчуттів до потерпілої не має.(а.с.54-58)

Висновком судово-психіатричного експерта №66, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 є активною, ввічливою, доброзичливою дитиною, розповідає про своє життя, навчання в школі, про улюблені заняття. Під час експертизи на рахунок ситуації по кримінальному провадженні надавала свідчення, які повністю збігаються з її показами під час досудового розслідування. В доступній для неї формі розповіла, що обвинувачений оголював перед нею свої статеві органи, примушував її дивитися на них, цілував її, погрожував, що буде її бити. Вона була налякана, плакала, та просила її відпустити.

Дії обвинуваченого за висновком експерта № 66 від 17.02.2016 року потерпіла ОСОБА_6 розцінювала як агресивні по відношенню до неї, не розуміючи їх сексуальної направленості. У ОСОБА_6 відмічався стан високої нервової напруженості, страху, вона не могла надавати супротив ОСОБА_4 , знаходилася в безпорадному стану.(а.с.59-63).

Суд критично відноситься до показів ОСОБА_4 щодо того, що він не показував свої статеві органи потерпілій, оскільки розцінює дані покази як спосіб уникнення відповідальності.

Покази, відповідно до яких ОСОБА_4 примушували визнавати свою вину в період досудового розслідування та під час проведення експертизи спростовуються тим фактом, що експертиза оскаржена не була, показами дільничого ОСОБА_33 , який зазначив, що під час експертизи поряд з обвинуваченим не знаходився, фізичне та психологічне насилля не проявляв по відношенню до нього, не міг говорити йому що необхідно казати, оскільки не знайомий з матеріалами кримінального провадження та не виконував жодної слідчої дії.

Також покази ОСОБА_4 щодо порядку проведення експертизи та зазначення, що по суті його не запитували, спростовується показами експерта ОСОБА_34 , який в судовому засіданні зазначив, що експертиза проводилася відповідно до вимог чинного законодавства, права обвинуваченого жодним чином порушенні не були.

Виходячи з обставин справи, які були встановлені в судовому засіданні суд вважає, що пред`явлене обвинувачення доведено повністю і дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо часткового визнання ним своєї вини і розцінює як реалізацію ним свого права на захист, так як покази обвинуваченого в цій частині повністю спростовують дійсними обставинами справи, встановленими в ході судового розгляду справи.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить: активне сприяння розкриттю злочину, визнання провини в період досудового слідства та часткове визнання провини в ході судового слідства.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що це є тяжкий злочини, що від вчинених розпусних дій не наступили тяжкі наслідки, та ту обставину, що злочин вчинено з хуліганських мотивів, що на думку суду істотно знижує небезпечність діяння, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, те, що на обліку у психіатра та нарколога він не перебуває, а також позитивну характеристику за місцем проходження служби (а.с.146).

Окрім цього, суд також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину визнав частково, активно сприяв у розкритті злочину.

З урахуванням всіх вище перелічених обставин, що пом`якшують ОСОБА_4 покарання, разом з даними про особу обвинуваченого, обставин скоєного кримінального правопорушення, які істотно знижують небезпечність діяння, суд вважає, що положення ст.69 КК слід застосувати до покарання, передбаченого ч.2 ст.156 цього ж Кодексу, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, та визначити остаточне покарання у виді арешту.

Таке покарання буде достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 156 КК України із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу - у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою, та взяти його під варту в залі судового засідання.

Обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу - тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21, взявши під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов по справі не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1