Справа № 362/1155/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/605/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 12.06.2017

УХВАЛА
іменем України
12 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000258 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадина України, раніше судимого: 03.04.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки, на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2013 року іспитовий строк скасовано на направлено для відбування покарання; 07.08.2015 року звільнився умовно достроково на підставі ухвали Владимировицького районного суду Рівненської області від 30.07.2015 року, невідбутий строк покарання 9 місяців 29 днів,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2012 року, остаточно визначивши йому покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 03.02.2016 року близько 14-00 годин (точного часу не встановлено) ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 304, ч.1 ст. 70 КК України, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю поблизу власника, незважаючи на зауваження сторонніх осіб, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_9 та перебував в користуванні ОСОБА_10 , та помітив, що автомобіль відчинений і ключі знаходяться в замку запалення. В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, сів за кермо автомобіля марки «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , завів двигун та почав рух в напрямку с. Тростинка Васильківського району Київської області, де не впоравшись з керуванням, допустив з`їзд за межі проїзної частини в кювет, в результаті чого автомобіль «Volkswagen Transporter Т4» було пошкоджено. В подальшому вказаний автомобіль було повернуто ОСОБА_10 .

В результаті незаконного заволодіння автомобілем марки «Volkswagen Transporter Т4», реєстраційний номер НОМЕР_1 потерпілому завдано реальних матеріальних збитків на суму 56526 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 81 коп.

Не погоджуючись з вироком та не оспорюючи доведеність вини, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та пом`якшити покарання, призначивши ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2012 року, остаточно визначивши йому покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Вважає, що призначене судом покарання за своїм видом, змістом та розміром є явно несправедливим, і таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі засудженого внаслідок суворості. На думку апелянта, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд неповною мірою врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що обвинувачений неофіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав повністю та щиро розкаявся.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції обґрунтував вирок на доказах, досліджених під час судового розгляду та оцінив докази в їх сукупності, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження, відповідно до вимог закону.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується: показаннями самого ОСОБА_7 , який повністю визнав свою вину, показаннями потерпілого ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 06.02.2016 року, висновком експерта від 24.02.2016 року № 8-04/62, протоколом слідчого експерименту від 03.03.2016 року та іншими доказами.

Судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання, суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину; особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працює, раніше судимий, вчинив злочин будучи умовно-достроково звільненим, характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд першої інстанції, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднав до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2012 року, остаточно визначивши ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
На думку колегії суддів дане покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про що зазначає захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Отже, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування більш м`якого покарання та його посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в достатній мірі врахував особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах даного провадження, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід відмовити.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 , який тримається під вартою, затриманий 29.02.2016 року, а тому слід на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 29 лютого 2016 року (дата затримання)по 12 червня 2017 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 29 лютого 2016 року по 12 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - з часу вручення копії ухвали.

Головуючий:
Судді: