Справа № 461/1484/17
Провадження № 1-кс/461/1279/17
УХВАЛА
іменем України
27.02.2017 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна
в с т а н о в и в:

В провадженні слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 23.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях Прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автопоїзд в складі сідлового тягача марки «DAFXF 95.430», р.н. НОМЕР_1 , із напівпричепом «Lamberet LVFS-3F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ТзОВ «Сільпо-Фуд», яке зареєстроване за адресою: м.Київ, Дніпровський район, вул. Бутлєрова Академіка, 1 та заборонити проводити обліково-реєстраційні операції з таким транспортним засобом.
Обґрунтовує клопотання тим, що 23.02.2017 року приблизно о 21:30 год. на автодорозі Київ-Чоп в районі 488 км + 700 м, що в Буському районі Львівської області вищевказаний транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_5 зіткнувся із велосипедом під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок якої останній загинув на місці пригоди, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 23.02.2017 року під час проведення огляду місця ДТП було вилучено вищевказаний транспортний засіб з метою збереження слідів та доставлено на територію ДП «Буське лісове господарство», що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Буськ, вул. Січових Стрільців, 39.

24.02.2017 року автопоїзд в складі сідлового тягача марки «DAFXF 95.430», р.н. НОМЕР_1 , із напівпричіпом «Lamberet LVFS-3F», реєстраційний номер НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно вимог ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Частиною першою ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 та п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною третьою ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Судом встановлено, що автопоїзд в складі сідлового тягача марки «DAFXF 95.430», р.н. НОМЕР_1 , із напівпричіпом «Lamberet LVFS-3F», реєстраційний номер НОМЕР_2 є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також містить на собі інші відомості, які на даний час встановлюються розслідуванням.
Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, оглянувши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення в частині накладення арешту на вищевказаний автомобіль.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в частині заборони проводити обліково-реєстраційні операції з вищевказаним автомобілем, оскільки саме по собі накладення арешту є забороною будь-яким особам вчиняти обліково-реєстраційні операції з даним автомобілем.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задоволити частково.

Накласти арешт на автопоїзд в складі сідлового тягача марки «DAFXF 95.430», р.н. НОМЕР_1 , із напівпричіпом «Lamberet LVFS-3F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ТзОВ «Сільпо-Фуд», яке зареєстроване за адресою: м.Київ, Дніпровський район, вул. Бутлєрова Академіка, 1.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1