Справа № 191/1265/15
№ 1-кп/183/254/17
В И Р О К
іменем України
21 березня 2017 року Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозуватка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.08.2001 року за ст. 94 КК України (1960 року) до 9 років позбавлення волі; звільненого 01.07.2008 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:
21 січня 2015 року ОСОБА_7 приблизно о 03 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час між подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла раптова сімейна сварка, в результаті якої ОСОБА_9 зачинилася в приміщенні будинку, утримуючи при цьому вхідні двері своїми руками.

В свою чергу, ОСОБА_7 , намагаючись пройти всередину будинку, дістав з кишені одягненої на ньому куртки кухонний ніж та почав відчиняти ним замикаючий пристрій, встановлений на вхідних дверях будинку, погрожуючи при цьому ОСОБА_9 фізичною розправою.

ОСОБА_9 , побачивши в руці у ОСОБА_7 ніж, погукала на допомогу свого сина ОСОБА_8 , який відпочивав у приміщенні літньої кухні, розташованої на території подвір`я за АДРЕСА_2 .

ОСОБА_8 , відчинивши вхідні двері літньої кухні, та знаходячись на подвір`ї зазначеного вище домоволодіння, підійшов ззаду до ОСОБА_7 , якого штовхнув у плечі, в результаті чого у ОСОБА_7 , який утримував в правій руці кухонний ніж та усвідомлював про небезпечність своїх дій і бажав їх настання, виник раптовий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання тяжких наслідків, умисно наніс ОСОБА_8 один удар ножем в життєво важливий орган, а саме передню-бокову поверхню шиї.

Потерпілий ОСОБА_8 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_7 , обома руками відштовхнув його від себе, внаслідок чого вони вдвох не втримавшись на ногах, втратили рівновагу та впали на землю. ОСОБА_7 знаходився лежачи спиною на ґрунті, а ОСОБА_8 знаходився поверх нього та своїми руками притиснув до землі руки ОСОБА_7 , які були розведеними в різні боки. ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , намагався звільнити свою праву руку, в якій він продовжував утримувати ніж.

В цей час ОСОБА_9 вийшла з будинку у двір, притиснула до землі масою свого тіла праву руку ОСОБА_7 , в якій останній продовжував утримувати ніж, перешкоджаючи таким чином можливості спричинити ножем тілесні пошкодження ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_7 , не витримавши фізичної сили з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мимоволі випустив ніж з руки, не довівши свого злочинного умислу, направленого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої передньо-бокової поверхні шиї з пошкодженням щитоподібно-язикового м`язу і верхнього краю щитоподібного хряща зліва, які відносяться до категорії легких, з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання про те, що в січні 2015 року між ним та його дружиною ОСОБА_9 виникла сварка, внаслідок якої він залишив місце свого постійного проживання в АДРЕСА_2 , та пішов проживати до своєї матері в с.Старолозуватка. 21 січня 2015 року приблизно після 03.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він дійсно прийшов до своєї дружини та просив її впустити його до хати, внаслідок чого між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_9 зачинилася з середини будинку. Намагаючись пройти всередину будинку, він дістав з кишені куртки кухонний ніж, яким зазвичай і відкривав вхідні двері будинку, та почав просовувати ніж у щілину, і в такий спосіб намагався відкрити двері будинку, які зсередини закривалися на гачок. Дружина почала кричати та не впускала його до будинку, тому він мав намір залишити територію подвір`я. Однак, коли він відійшов від дверей будинку, до нього ззаду підійшов ОСОБА_8 , який штовхнув його у плече, а він, повертаючись до нього обличчям, продовжуючи утримувати в правій руці ніж, відмахнувся правою рукою від ОСОБА_8 , після чого вони разом впали на слизьке покриття у дворі: він впав спиною на землю, а ОСОБА_8 зверху нього. В цей момент він побачив, що з шиї ОСОБА_8 капає кров, про що і сказав останньому. Раптово до нього підбігла ОСОБА_9 , яка притиснула його руку до землі, та вихопила з неї ніж, після чого почала викликати швидку допомогу та поліцію. Він не залишав місце події, а пішов до свого брата, який проживає поруч, дочекався співробітників поліції, яким одразу розповів про обставини події. Таким чином, обвинувачений наполягав на тому, що не мав умислу на спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 , його дії не були направлені на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, він діяв, відмахуючись від поштовху потерпілого та намагаючись втриматися на ногах, однак не заперечував того факту, що потерпілий ОСОБА_8 отримав поранення шиї від його необережних дій з ножем.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді за ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, вважає встановленою вину обвинуваченого, доведеною і підтвердженою доказами обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив та сприймав під час судового розгляду, а саме:

-потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання про те, що 21 січня 2015 року приблизно о 04.00 годині, перебуваючи в літній кухні, розташованій на території подвір`я за АДРЕСА_2 , він почув голос матері, яка кликала його на допомогу. Коли він вийшов у двір, то побачив ОСОБА_7 , з яким його матір напередодні посварилася, тому він підійшов до нього ззаду та штовхнув його у плече, а останній, повертаючись до нього обличчям, підняв праву руку, в якій утримував ніж, та відмахнувся від нього, від чого він відчув поштовх в області шиї. В цей час вони не втрималися на ногах, ОСОБА_7 впав на землю на спину, а він зверху нього всім тілом накрив його тіло, розвівши його руки. В цей момент до них вибігла матір ОСОБА_9 , яка вирвала з рук ОСОБА_7 ніж, а останній побачив на його шиї кров, тому вони викликали швидку допомогу та поліцію. Потерпілий не має жодних претензій до обвинуваченого, вважає, що останній не мав умислу на спричинення йому смерті, оскільки між ними були та залишаються добрі стосунки;

-свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала показання про те, що 21 січня 2015 року приблизно о 03 годині 30 хвилин до неї додому прийшов ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, намагався зайти в будинок, в результаті чого між ними виникла чергова сварка, вона не хотіла його впускати до будинку, закрила двері зсередини на гачок та утримувала своїм тілом двері. Через деякий час вона побачила як ОСОБА_7 просовує ніж у щілину дверей та намагається відкрити гачок, тому почала кликати на допомогу. На її крик з приміщення літньої кухні вийшов син ОСОБА_8 , події, які відбувалися між ними, вона не побачила, однак коли вийшла з будинку, то побачила лежачого на землі на спині ОСОБА_7 , який у правій руці утримував ніж, вона навалилася на його руку тілом, вирвала з руки ніж, і в цей момент вони побачили кров на шиї ОСОБА_8 , тому викликали швидку допомогу та поліцію, вилучений ніж нею був поміщений до поліетиленового пакету;

-свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надали суду показання про те, що на ранок 21 січня 2015 року до їх будинку зайшов ОСОБА_7 та повідомив їх про те, що поранив ножем ОСОБА_8 , тому залишився у них дочекатися швидку допомогу та поліцію;

-21.01.2015 року до чергової частини Синельниківського МВ надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про спричинення тілесних ушкоджень її сину на території будинку АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 6), яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 (т.2 а.с. 1);

-21.01.2015 року о 04 годині 45 хвилин від ОСОБА_9 прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 відносно її сина ОСОБА_8 , про що свідчить відповідний протокол (т.2 а.с. 7);

-21 січня 2015 року в період часу з 04 години 50 хвилин по 05 годину 15 хвилин слідчим СВ Синельниківського МВ здійснено огляд території домоволодіння за АДРЕСА_2 , в ході якого біля будинку виявлено плями бурого кольору, з яких вилучено змиви, в літній кухні в поліетиленовому пакеті виявлено ніж, чоловіча куртка, на внутрішній поверхні вороту якої виявлено плями бурого кольору (т.2 а.с. 9-13). Виявлені речі визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню (т.2 а.с. 144);

-у відповідності до довідки КЗ «Синельниківська районна центральна лікарня» ОСОБА_8 був доставлений швидкою допомогою з колото-різаним пораненням передньо-бокової поверхні шиї з пошкодженням трахеї, внаслідок чого був направлений до Дніпропетровської обласної лікарні ім.Мечникова. В ході судового розгляду в якості свідка був допитаний лікар-хірург, який здійснював огляд потерпілого ОСОБА_8 , останній надав суду показання про те, що виявлене ним колото-різане поранення шиї потерпілого могло бути проникаючим у життєво-важливий орган трахею, тому ним було прийняте рішення про направлення ОСОБА_8 до Дніпропетровської обласної лікарні ім.Мечникова для кваліфікованої допомоги спеціалізованого лікаря отоларинголога, зважаючи на стан потерпілого поранення не несло загрози для життя останнього, однак з метою уникнення розвитку ускладнень, потерпілого було направлено до обласної лікарні;

-23 січня 2015 року від ОСОБА_8 прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 (т.2 а.с. 19);

-при проведенні судово-медичної експертизи № 14 від 21.01.2015 року, у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді переривчастого садна шкіри на задній поверхні грудей справа по лопатковій лінії, які виникли від дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, відносяться до категорії легких та могли утворитися 21.01.2015 року. Виявлені у обвинуваченого тілесні ушкодження суд розцінює, як такі, що виникли в результаті падіння останнього на землю на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 43-44);

-22 січня 2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 було проведено слідчий експеримент, в ході якого останній показав яким чином він намагався за допомогою ножа відкрити вхідні двері до будинку АДРЕСА_2 , внаслідок чого ОСОБА_9 почала кликати на допомогу, потім ОСОБА_7 показав як на нього накинувся ОСОБА_8 та повалив його на землю, а також яким чином у нього було відібрано ніж (т.2 а.с. 76-79);

-у відповідності до висновку судової дактилоскопічної експертизи № 70/01-55 від 02.02.2015 року на поверхні руків`я ножа, вилученого 21.01.2015 року при огляді домоволодіння за АДРЕСА_2 , слідів папілярних ліній не виявлено, в зв`язку з чим не можливо ідентифікувати сліди рук (т.2 а.с. 92-94), а при проведенні судово-цитологічної експертизи ножа № 165 також не встановлена наявність крові, клітин з ядрами та мікрочастки людини (т.2 а.с. 120-122), при проведенні судово-цитологічної експертизи № 139 в піднігтьовому вмісті обох рук підозрюваного ОСОБА_7 наявність крові людини не встановлена (т.2 а.с. 131-132). Результати проведених експертиз оцінюються судом на користь обвинуваченого;

-у відповідності до висновку судово-імунологічної експертизи № 167 куртки, вилученої в ході огляду місця події, в слідах на куртці встановлена кров людини, при серелогічному дослідженні слідів крові встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А, у більшості слідів на куртці виявлений тільки антиген В, що не виключає можливість походження даних слідів крові від особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, яким являється ОСОБА_8 (т.2 а.с. 103-111);

-кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, про що свідчить висновок судово-імунологічної експертизи № 57к (т.2 а.с. 112), кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною експертизою АВО (т.2, а.с. 113);

-у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 64, у потерпілого ОСОБА_8 виявлено слід загоєння рани на передній поверхні шиї зліва на рівні верхнього краю лівої пластини щитоподібного хряща, рубець на передній поверхні шиї у нижній третині по середній лінії (стан після операції 21.01.2015 року трахеотомія), згідно представленої на судово-медичну експертизу медичної документації у потерпілого виявлене тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої передньо-бокової поверхні шиї з пошкодженням щитоподібного м`язу та верхнього краю щитоподібного хряща зліва, поранення шиї не проникає у порожнину гортані. Дане тілесне ушкодження заподіяне дією плаского колючо-ріжучого предмету, могло утворитися 21.01.2015 року та відноситься до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я (т.2 а.с. 172-173);

-у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 70 механізм виникнення у потерпілого ОСОБА_8 тілесного ушкодження, відмічений у протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , не суперечить механізму, встановленому при проведенні судово-медичної експертизи, тобто пошкодження могло виникнути від дії плаского колючо-ріжучого предмету (т.2, а.с. 177-178);

-17 березня 2015 року за участю ОСОБА_8 був проведений слідчий експеримент, в ході якого останній показав механізм спричинення йому тілесного ушкодження ОСОБА_7 (т.2 а.с. 196-197), механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, показаний в ході проведення слідчого експерименту, не суперечить показанням, даним ним в цій частині в ході судового розгляду;

-у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 82 механізм виникнення у потерпілого ОСОБА_8 тілесного ушкодження, відмічений у протоколі проведення слідчого експерименту за його участю, не суперечить механізму, встановленому при проведенні судово-медичної експертизи, тобто пошкодження могло виникнути від дії плаского колючо-ріжучого предмету (т.2 а.с. 201-202);

-17 березня 2015 року зі свідком ОСОБА_9 був проведений слідчий експеримент, в ході якого остання показала механізм спричинення тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_8 (т.2 а.с. 203-204), однак в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала суду показання про те, що вона не бачила, як ОСОБА_7 наносив тілесне ушкодження ОСОБА_8 , а тому даний доказ не може бути прийнятий судом, як належний;

-у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 89 судово-медичний експерт ОСОБА_13 встановив відсутність у потерпілого ОСОБА_8 ознак тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя, оскільки поранення шиї не проникає у порожнину гортані, а також відсутність загрозливих для життя явищ (масивну крововтрату, гостру недостатність дихання, газову емболію), встановлене у потерпілого тілесне ушкодження у вигляді поранення передньо-бокової поверхні шиї зліва з пошкодженням щитоподібного під`язикового м`язу і верхнього краю щитоподібного хряща зліва потягли собою розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ть діб, але не більше ніж 21 доба, і за даною ознакою відповідає категорії легких з короткочасним розладом здоров`я (т.2, а.с. 217-218);

-в ході судового розгляду за клопотанням прокурора судом був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_13 , який надав суду роз`яснення проведених ним судово-медичних експертиз. Останній надав суду роз`яснення про те, що виявлене у потерпілого тілесне ушкодження не містить ознак тяжкого, як небезпечного для життя, не містить ознак загрози для життя в момент заподіяння. Лише на підставі довідки Синельниківської районної лікарні, ним було видано довідку про те, що виявлене у потерпілого тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння (т.2 а.с. 18), однак при проведенні судово-медичних експертиз таких ознак в подальшому ним не встановлено;

-при проведенні судово-медичної комісійної експертизи № 49 (т.1 а.с. 176-191) також встановлено відсутність у потерпілого ОСОБА_8 ознак тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя, оскільки поранення шиї не проникає у порожнину гортані, а також відсутність загрозливих для життя явищ, а виявлене у потерпілого тілесне ушкодження у вигляді поранення передньо-бокової поверхні шиї зліва з пошкодженням щитоподібного під`язикового м`язу і верхнього краю щитоподібного хряща зліва потягли собою розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ть діб, але не більше ніж 21 доба, і за даною ознакою відповідає категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 121 КК України, як закінчений замах на умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 21 січня 2015 року ОСОБА_7 приблизно о 03.30 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні будинку своєї дружини ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час між подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла раптова сімейна сварка, в результаті якої ОСОБА_9 вигнала ОСОБА_7 з будинку на подвір`я, та зачинилася в приміщенні будинку, утримуючи при цьому вхідні двері своїми руками. ОСОБА_7 , бажаючи продовжити розпочату сварку, дістав з кишені одягненої на ньому куртки, кухонний ніж та став намагатися відчинити ним двері в приміщення будинку, погрожуючи при цьому усно ОСОБА_9 фізичною розправою. ОСОБА_9 , побачивши в руці у ОСОБА_7 ніж, погукала на допомогу свого сина ОСОБА_8 , який відпочивав у приміщенні літньої кухні, розташованої на території подвір`я зазначеного домоволодіння. У відповідь на це, ОСОБА_7 направився до літньої кухні, утримуючи в своїй правій руці ніж. ОСОБА_8 відчинив вхідні двері літньої кухні, та в цей час ОСОБА_7 знаходячись на відстані витягнутої руки від нього, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , на ґрунті сварки з ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання тяжких наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_8 навмисно наніс останньому один удар ножем в життєво важливий орган, а саме передню-бокову поверхню шиї.

Потерпілий ОСОБА_8 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_7 , обома руками відштовхнув його від себе, внаслідок чого вони вдвох не втримавшись на ногах, втратили рівновагу та впали на землю. ОСОБА_7 знаходився лежачи спиною на ґрунті, а ОСОБА_8 знаходився поверх нього та своїми руками притиснув до землі руки ОСОБА_7 , які були розведеними в різні боки. ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з метою закінчення свого наміру, спрямованого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , намагався звільнити свою праву руку, в якій він продовжував утримувати ніж. Побачивши це, ОСОБА_9 , яка вийшла з будинку у двір, діючи для припинення намірів ОСОБА_7 , притиснула до землі масою свого тіла праву руку ОСОБА_7 , в якій останній утримував ніж, перешкоджаючи таким чином можливості спричинити ножем тілесні пошкодження ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_7 не витримавши фізичної сили з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мимоволі випустив ніж з руки, не довівши свого злочинного наміру, з причин, що не залежали від його волі.

Своїми навмисними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_8 тілесні пошкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої передньо-бокової поверхні шиї з пошкодженням щитоподібно-язикового м`язу і верхнього краю щитоподібного хряща зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 64 від 17.03.2015 року відповідає категорії легких, з короткочасним розладом здоров`я.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ч. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Між тим, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.115 КК України характеризується виною у формі умислу.

Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, коли винний передбачав настання смерті потерпілого і бажав цього, але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин.

Отже, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.115 КК України, характеризується лише прямим умислом, коли особа усвідомлює, що посягає на життя людини, вольовою ознакою прямого умислу є бажання настання передбачуваних наслідків такого діяння, а мотив та мета злочину являються необхідною умовою для правильної кваліфікації злочину.

Детальний аналіз показань обвинуваченого та потерпілого, свідків обвинувачення надають суду достатньо даних про відсутність у ОСОБА_7 мотиву та мети на вбивство ОСОБА_8 .

При заздалегідь обдуманому умислі на вбивство, мотив і мета злочину, а також його безпосередня реалізація, відокремлені між собою певним проміжком часу, протягом якого винний розробляє план вчинення злочину, обмірковує його деталі, обирає спосіб, час і місце вчинення злочину, а в даному випадку дії ОСОБА_7 характеризувалися раптово виниклим умислом на спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , усвідомлював, що утримуючи в руках ніж, відмахуючись рукою від ОСОБА_8 , він діє способом, небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння.

При цьому, в судовому засіданні з показань обвинуваченого, потерпілого, свідка ОСОБА_9 встановлено, що після спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 першим побачив кров на шиї потерпілого, одразу повідомив його та свідка про наявність крові, в цей же момент припинив свої протиправні дії, що безумовно свідчить про відсутність умислу на вбивство потерпілого.

Враховуючи те, що тілесне ушкодження було спричинене предметом, небезпечним в момент заподіяння для життя та здоров`я потерпілого, в темний час доби, при відсутності мотиву та цілі на вбивство потерпілого, суд дійшов до переконання, що дії ОСОБА_7 , з урахуванням мотивів зміни обвинувачення судом, викладених вище, слід кваліфікувати саме за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше був судимим, має не зняту та непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину, за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується з негативної сторони, не займається суспільно-корисною працею, на утриманні має неповнолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання, слід віднести вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки не знаходить достатніх підстав для призначення покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, або призначення покарання нижче від нижчої межі, згідно ст. 69 КК України. Призначаючи покарання у виді позбавлення волі на певний термін, з урахуванням вимог призначення покарання до замаху на злочин, суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, вважає, що призначення такого покарання буде достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, однак не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.1 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту затримання, тобто з 21 січня 2015 року.

Зарахувати в строк відбування покарання строк утримання ОСОБА_7 під вартою в період з 21 січня 2015 року по 21 січня 2017 року, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день тримання під вартою двом дням позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, в зв`язку з його повним відбуттям.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по кримінальному провадженню, а саме: ніж, вилучений в ході огляду місця події, - знищити, чоловічу куртку повернути потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи у розмірі 491,40 грн.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1