АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/601/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №623/4240/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186,
ст.395 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ст.395 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Ізюм Харківської області, громадянин
України, українець, не одружений, не працюючий,
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючий за
адресою:
АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1)05 жовтня 2009 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до
3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України від
відбування покарання звільнений з випробувальним
терміном на 1 рік;
2)06 грудня 2010 року Ізюмськимміськрайонним
судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
3)20 серпня 2013 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської обл. за ч.2 ст.309 КК України до
2 років 3 місяців позбавлення волі, 03 липня 2014 року звільнений згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2014 року на підставі ст.2 ЗУ "Про амністію", -
засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ст.395 КК України до 3 (трьох) місяців арешту.
Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 14 квітня 2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись напроти будинку № 8-А, розташованого по вул.Чехова в м.Ізюм, вчинив замах на відкрите викрадення мобільного телефону «Flу», що належать ОСОБА_10 , застосувавши до ОСОБА_10 насилля, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні одного удару металевим тазом в область голови ОСОБА_10 , в результаті чого, останній присів на ліву ногу і ОСОБА_11 почав виривати мобільний телефон «Flу» з руки ОСОБА_10 , та злочин не довів до кінця, з причин які не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 вчинив опір та мобільний телефон залишився у руці ОСОБА_10 .
Крім того, ОСОБА_7 , знаходячись під адміністративним наглядом, встановленим ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2014 року строком на дванадцять місяців, 21 квітня 2015 року, приблизно о 08 годині 30 хвилині, самовільно, без поважних причин і повідомлення працівникам міліції здійснюючим нагляд, залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та поїхав до м.Полтава.

В апеляційних скаргах:

-захисник просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд у зв`язку з неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд не врахував, що відсутні обєктивні дані, які б підтвердили обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та вина ОСОБА_7 за цим епізодом ґрунтується на припущеннях, неналежних та недопустимих доказах, а тому за цим епізодом ОСОБА_7 підлягає виправданню;
- обвинувачений просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу неправильною кваліфікацією його дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, відсутністю, на його думку, належних доказів його вини.

Крім того, обвинувачений вважає, що потерпілий обмовив його, але суд взяв його показання і свідків в обґрунтування вироку і необґрунтовано не врахував показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Вказує, що під час проведення слідчого експерименту від 30 серпня 2015 року до нього застосовувалися недозволені методи ведення досудового слідства - тиск, що призвело до підписання ним цього документу.

Також посилається на тяжкі захворювання, необхідність проведення операції.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ст.395 КК України.

Апелянти не оспорюють доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст.395 КК України.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданих апеляційних скарг.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах про недоведеність обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції у встановленому кримінально-процесуальному порядку, і їм дана належна правова оцінка.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 14 квітня 2015 року, йшов по пров.Червоношахтарському в м.Ізюм разом із ОСОБА_13 здати металобрухт, розмовляючи висловлювалися нецензурною лайкою, на що ОСОБА_10 , який проходив біля них зробив зауваження, після чого почалась сварка та бійка, в якій його побили, а він ОСОБА_10 не бив. ОСОБА_13 уїхав на велосипеді, в бійці не приймав участі. Під час бійки в руках у нього не було металевого тазу, мобільного телефону у ОСОБА_10 не бачив, знаходився у стані незначного алкогольного сп`яніння.
Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 30 серпня 2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_7 показав та надав детальні пояснення про обставини вчинення злочину, механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , направлення удару металевим тазом по голові, спосіб заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_10 (т.1 а.с.126-127).

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував факт бійки, але пояснив, що не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень.

Незважаючи на ці показання обвинуваченого, наведені в свій захист, досліджені в судовому засіданні докази давали суду належні підстави визнати обвинувачення доведеним, виходячи з наступного.

Так, показаннями потерпілого ОСОБА_14 встановлено, що 14 квітня 2015 року, проходячи по вул.Чехова побачив біля забору ОСОБА_7 , який почав замахуватися металевим тазом, щоб вдарити його по голові, але він встиг присісти на коліно, вдарив його ногою, ОСОБА_7 намагався викрасти телефон з рук та почалася бійка, де він вдарив ОСОБА_7 по обличчю. ОСОБА_13 стояв 20 м. від нього з велосипедом, витягував арматуру, щоб допомогти ОСОБА_7 , однак він зробив йому зауваження з цього приводу і той перестав її тягнути.
Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 27 травня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_14 , в ході якого ОСОБА_14 показав та надав детальні пояснення про обставини вчинення ОСОБА_7 злочину та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень (т.1 а.с.110-113).
Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 травня 2015 року, ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка намагалася у нього відкрито викрасти мобільний телефон «Fly» (т.1 а.с.114-115).
Показання потерпілого ОСОБА_14 ,які є послідовними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_15 встановлено, що 14 квітня 2015 року говорила з ОСОБА_16 по телефону, а потім почула якісь звуки і відключився зв`язок. Потім вона вийшла на вулицю і побачила на перехресті ОСОБА_7 , який сидів на землі з металевим тазом, та ОСОБА_16 , який стояв біля чоловіка з велосипедом, на якому була арматура. Потім ОСОБА_7 пішов у невідомому напрямку з металевим тазиком в руках. Після чого ОСОБА_10 повідомив їй, що йшов додому та ззаду напав ОСОБА_7 , вдарив його по голові тазиком та хотів вкрасти у нього телефон.
Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що вона є матір`ю ОСОБА_7 , у квітні 2015 року, ОСОБА_7 прийшов додому побитий з металевим тазиком та сковородою, які хотів здати на металобрухт та перебував в стані алкогольного сп`яніння, сказав що його побили.
Показаннями свідка ОСОБА_13 встановлено, що у квітні 2015 року йшов з велосипедом здавати метал та зустрів ОСОБА_7 , який при собі мав якусь жерстянку та попросив показати йому, де найближчій пункт метало прийому. Потім ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_10 сигарету, на що ОСОБА_10 почав бійку. Причину конфлікту не знає, оскільки був на відстані і не бачив як ОСОБА_7 намагався викрасти телефон у ОСОБА_10 . Коли почалася бійка, він пішов звідти, до нього підбігав ОСОБА_10 , кричав якісь слова.
Згідно даних протоколу огляду місця події від 17 квітня 2015 року, місцем події є перехрестя вул.Чехова та вул.Червоношахтарської в м.Ізюм, де потерпілий ОСОБА_10 показав місце, на якому його вдарив ОСОБА_7 металевим тазом по голові та почав відбирати мобільний телефон (т.1 а.с.175-176).
Як вбачається із протоколів огляду речей від 20 квітня 2015 року, було проведено огляд металевого тазу жовтого кольору, який використовував ОСОБА_7 для нанесення удару по голові ОСОБА_10 , та огляд мобільного телефону «Flу», який належить потерпілому ОСОБА_10 (т.1 а.с.а.с.118-119, 173-174).
Висновком експерта від 22 квітня 2015 року встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Fly», модель IQ4413-Quad, становить 1520 грн. (т.1 а.с.123-125).
Сукупність наведених доказів свідчить про те, що потерпілий, впізнав обвинуваченого і вказав на нього як на особу, яка вчинила замах на відкрите викрадення його майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, при обставинах зазначених у вироку.Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, обвинувачений пояснив, що він не може назвати мотивів, з яких потерпілий обмовляє його.
За таких обставин слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв в основу вироку показання потерпілого та свідків, і розцінив позицію обвинуваченого як захисну.
За таких обставин, доводи апеляційних скарг про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильну кваліфікацію та недоведеність вини спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Суд першої інстанції перевірив доводи обвинуваченого та захисника про недопустимість та неналежність доказів, а саме: протоколів слідчого експерименту від 27 травня 2015 року та 30 серпня 2015 року, протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 травня 2015 року, протоколу огляду речей від 20 квітня 2015 року, посилання обвинуваченого на показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та дав їм належну оцінку.
Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо надання критичної оцінки показанням свідка ОСОБА_13 , оскільки вони суперечать показанням інших учасників судового розгляду, в тому числі і обвинуваченого, в частині того, що потерпілий знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння, без мобільного телефону, а також, що певні лінгвістичні помилки у протоколах не можуть свідчити про недопустимість або неналежність доказів, які складені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
Судом перевірилися твердження ОСОБА_7 , що під час проведення слідчого експерименту від 30 серпня 2015 року до нього застосовувалися недозволені методи ведення досудового слідства - тиск, що призвело до підписання ним цього документу.

Із відповідного процесуальних документу вбачається, що під час проведення цієї слідчої дії була присутня захисник ОСОБА_17 , яка надавала правову допомогу підозрюваному, учасники слідчого експерименту підписали протокол, в тому числі підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_17 , заяв та зауважень не надійшло (т.1 а.с.126-127).

Такі дії обвинуваченого не дають колегії суддів підстав вважати, що право підозрюваного на захист було порушено і до нього застосовувалися недозволені методи ведення досудового слідства - тиск.

Ці доводи обвинуваченого ОСОБА_7 є надуманими та засобом захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, страждає на туберкульоз та хворобу ока, раніше судимий і знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до вимог ст.66 КК України, визнано щире каяття у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України.
Обставинами, які обтяжують покарання, згідно вимог ст.67 КК України, визнано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкцій статей, за які його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника і обвинуваченого - без задоволення.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 серпня 2015 року по 13 квітня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: