Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 539/1468/13-к
Провадження № 1/553/2/2017
У Х В А Л А
Іменем України
19.06.2017м. Полтава

колегія суддів Ленінського районного суд м. Полтави в складі колегії суддів:

Головуючої судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

технічному секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_6 ,

представника потерпілих: ОСОБА_7 ,

підсудних: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в ході розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України , цивільний позов ТОВ «Ліга фінансових експертів» поданий в рамках кримінальної справи до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 про прийняття даного позову про визнання їх цивільним позивачем та про відшкодування матеріальної шкоди/збитків до розгляду в рамках даної кримінальної справи , -

В С Т А Н О В И Л А:
З грудня 2016 року в провадженні Ленінського районного суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України, згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області на підставі подання Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.
Так, 12 червня 2017 року ТОВ «Ліга фінансових експертів» звернулося до суду з цивільним позовом заявленим до всіх підсудних по даній справі; в якому просили долучити позовну заяву до матеріалів кримінальної справи та врахувати набуття ТОВ «Ліга фінансових експертів» статусу цивільного позивача у даній справі та стягнути солідарно з підсудних на їхню користь в якості відшкодування матеріальної шкоди/збитків (упущеної вигоди) 8 000 000 грн..

Свій позов останні обґрунтовували тим, що на даний час вони являються власниками об`єкту незавершеного будівництва, адміністративно - торгівельного центру в м. Лубни Полтавської області по вул. Радянській, 56/1, на підставі рішення Господарського суду Полтавської області, котре набрало законної сили, але даним майном не можуть розпорядитися протягом тривалого часу в зв`язку з накладенням 04.11.2011 року слідчим в особливо важливих справах прокуратури Полтавської області радником юстиції ОСОБА_15 , арешту на дане майно. В зв`язку з чим, вважають, що товариству завдано майнової шкоди, котру і просять стягнути з підсудних.

На адресу суду від представника ТОВ «Ліга фінансових експертів» надійшла заява, в якій вони просять прийняти даний цивільний позов до розгляду в рамках цієї кримінальної справи, судове засідання проводити у відсутність їхнього представника.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти прийняття вказаного цивільного позову, в зв`язку з його подачею з порушенням строків передбачених КПК України, а також в зв`язку з тим, що правовідносини виникли в результаті здійснення господарської діяльності товариства, а не злочину.

Представник потерпілих ОСОБА_16 в судовому засіданні підтримав думку прокурора та вказував про неможливість прийняття цивільного позову, так як ТОВ «Ліга фінансових експертів» не має права власності на вказане майно з 25.05.2007 року, коли позбулися його, право власності було зареєстроване лише в 2016 році, як і було встановлено даним судом в постанові від 13.05.2017 року.

Захисники підсудних в дане судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання даної справи.

Підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечували проти прийняття даного цивільного позову та його розгляду в рамках даної кримінальної справи.
В свою чергу підсудний ОСОБА_11 вказував про необґрунтованість поданої позовної заяви.
Колегія суддів вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний цивільний позов підлягає прийняттю в рамках даної кримінальної справи, а ТОВ «Ліга фінансових експертів» визнанню цивільним позивачем за наступних обставин.
Відповідно до ст. 28 КПК України ( в редакції 1960 року), особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільній позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.
Цивільний позов може бути пред`явлений як під час досудового слідства і дізнання, так і під час судового розгляду справи, але до початку судового слідства.
Цивільний позивач і цивільний відповідач при розгляді цивільного позову в кримінальній справі звільняється від справи державного мита.
Так, колегією суддів встановлено, що постановою від 04.11.2011 року слідчим в особливо важливих справах прокуратури Полтавської області радником юстиції ОСОБА_15 винесено постанову про накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, адміністративно торгівельного центру у м. Лубни Полтавської області по вул. Радянській , 56/1, який відповідно до договору купівлі-продажу BEO 695637 належить ТОВ «Будівельна компанія «Ліга Будінвест».
В подальшому 25.05.2007 року Товариство уклало договір купівлі продажу вказаного майна з ТОВ «Будівельна компанія» «Ліга Будінвест», який був розірваний на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 04.09.2009 року у справі № 13/76.
Вказаним судовим рішенням було повернуто власнику ТОВ «Ліга фінансових експертів зазначений об`єкт незавершеного будівництва.
21.09.2009 року Господарським судом Полтавської області було видано наказ про примусове виконання вказаного рішення.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.04.2013 року було поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Полтавської області на примусове виконання рішення від 21.09.2009 року у справі № 13/76 з 30.04.2013 року.
Будь-яких фактичних даних про скасування вказаних судових рішень учасниками судового процесу суду зазначено не було, та судом не здобуто, в зв`язку з чим, колегією суддів беззаперечно встановлено, що рішення Господарського суду Полтавської області є таким, що набрало законної сили 21.09.2009 року, та що в свою чергу підтверджується довідкою Господарського суду Полтавської області від 20.05.2016 року за № 01-24/693-16.
Судом також встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 25.05.2016 року Приватним нотаріусом ОСОБА_17 Київського міського нотаріального округу за номером 14662054 внесено відомості про право власності на підставі рішення від 04.09.2009 року Господарським судом Полтавської області по справі № 13/76 Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга фінансових експертів» на об`єкт незавершеного будівництва адміністративно - торгівельного центру за адресою Полтавська область, м. Лубни, проспект Володимирський, буд. № 56/1.
Дані відомості є актуальними на даний час, при цьому, жодних даних щодо їх недійсності матеріали кримінальної справи не містять та учасниками процесу не зазначено, що свідчить про безпідставність тверджень представника потерпілих ОСОБА_16 про те, що ТОВ «Ліга фінансових експертів» не являється власником вказаного майна.
Як вбачається з тексту постанови слідчого про накладення арешту на майно від 22.10.2009 року: «За показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 колишнього голови правління КС «Лубно», кредитні грошові кошти спілки, використовувалися для будівництва адміністративно торгівельного центру в м. Лубни по вул. Радянська, 56/1. При цьому, щоб якимось чином легалізувати вилучення з каси готівкових грошових коштів, на підставні особи оформлялися договори про відкриття на їх ім`я кредитних ліній та оформлювались фіктивні видаткові касові ордери.
На даний час адміністративно торгівельний центр належить ТОВ «Будівельна компанія «Ліга будінвест», ідентифікаційний код 34691311, яке і було замовником будівництва і через яке перераховувалась частина грошових коштів, які вилучалися з КС «Лубно» під виглядом надання кредитів» ( т. 47 а.с.81).
Дані обставини знайшли своє відображення і в тексті обвинувального висновку, затвердженого Першим заступником прокурора Полтавської області: старшим радником юстиції ОСОБА_18 16.11.2012 року.
Всупереч цьому, колегією суддів встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 25.05.2007 року предметом продажу був саме об`єкт незавершеного будівництва (адміністративно торгівельного центру), що розташований за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Радянська, 56/1, готовність об`єкту 40%, котрий належав продавцю ТОВ «Ліга фінансових експертів» на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 15.05.2007 року за реєстровим № 1134 та зареєстрованого КП « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 21.05.2007 року за реєстровим № 17110886, номер запису 419 в книзі 3.
Також рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.09.2009 року встановлено, що при купівлі-продажу вказаного об`єкту його оціночна вартість становила 1500000 грн., котра не була сплачена покупцем у визначені строки, в зв`язку з чим і було розірвано вищевказаний договір купівлі-продажу об`єкта незвершеного будівництва ВЕО 695637 від 25.05.2007 року, а майно повернуто власнику - ТОВ «Ліга фінансових експертів». Таким чином, обставини щодо вказаного майна встановлені досудовим слідством та судовим рішенням є суперечливими за своїм змістом в зв`язку з чим і підлягають перевірці в ході судового розгляду даної кримінальної справи, в зв`язку з чим твердження прокурора щодо не віднесення підстав за даним позовом до обставин у кримінальній справі є неспроможними і такими, що спростовуються матеріалами даної справи в їх сукупності.
Згідно з установленою практикою ЄСПЛ Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та тертя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитись в світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява № 22774 та Вістіньш і Перепьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01).
Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним.
Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 року та «Кутоглу проти Болгарії», заява № 48191/99 від 10.05.2007 року).
Суд також наголошує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції») іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Вирішуючи питання про прийняття зазначеного позову до спільного розгляду з даною кримінальною справою, судом насамперед враховувалося наступне.
Оскаржувані втручання у право власності підприємства позивача, як стверджується, почалися в листопаді 2011 року з накладення арешту на майно.
Судом визнається, що арешт майна був засобом контролю за користуванням даним майном.
Як встановлено судом, в матеріалах кримінальної справи відсутні докладні відомості про документи, в яких наводилися б підстави для зазначеного арешту та його необхідність.
У той же час суд зауважує, що хоча прокурором не заперечувалося право власності підприємства - позивача на вказаний об`єкт незавершеного будівництва, органи досудового розслідування ніколи не використовували та не визнавали його в якості доказів у даній та будь-якій кримінальній справі щодо ділових партнерів підприємства позивача.
Судом, поряд з цим, наголошується, що відносно підприємства позивача, чи його посадових осіб кримінальної справи порушено не було .
На думку суду, така поведінка органів досудового розслідування може тлумачитися як така, що виявляє ознаки недобросовісності та свавілля, вконтексті прецедентної практики ЄСПП.
Отже, суд приходить до переконливого висновку, що такі дії слідчого суперечать вимогам статті 1 Першого протоколу.
Вищевказані висновки суду прийняті також з урахуванням того, що право власності підприємства позивача ґрунтується на судовому рішенні, котре має статус остаточного, але не зважаючи на те, що вказане право власності на об`єкт незавершеного будівництва у позивача однозначно підтверджувалося, в нього все ще не було можливості повернути дане майно.
Дані обставини, встановлені судом, не оспорювалися в судовому засіданні і учасниками судового розгляду.
З огляду на те, що вказаний об`єкт незавершеного будівництва не був визнаний речовин доказом у даній кримінальній справі ТОВ «Ліга фінансових експертів» у такий спосіб було позбавлено можливості з моменту порушення даної кримінальної справи заявити цивільний позов, оскільки будь-яких повідомлень на адресу даного підприємства щодо порушення кримінальної справи органами досудового розслідування надіслано не було та матеріали даної кримінальної справи не містять.
З урахуванням викладеного, а з метою відновлення прав ТОВ «Ліга фінансових експертів», та, беручи до уваги невиконання державними органами судових рішень на користь останнього, які набрали статусу остаточних, суд приходить до висновку щодо розумності ініціювання позивачем даного цивільного позову з метою дотримання вимоги щодо вичерпання національних засобів юридичний захист.
Вказані висновки колегії суддів підтверджуються і висновками прецедентної практики ЄСПЛ, відповідно до яких положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подання до суду будь-якого позову, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний юридичного захисту ( ст. 13 Конвенції).
Пунктом 33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавлення права володіння.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення Закону стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Твердження прокурора щодо неможливості прийняття даного позову в зв`язку з тим, що на стадії судового слідства не можливо це здійснити, суд визнає неспроможними виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів даної справи та журналів і протоколів судового засідання прокурором наразі оголошується обвинувальний висновок, котрий знаходиться в матеріалах справи том №№ 472, 473,474, 475, кожен том в середньому містить 250 аркушів. Поряд з цим, прокурорами в судовому засіданні проголошено лише 206 аркушів тому № 472 даної кримінальної справи, що становить менше ніж 1/4 всього обсягу обвинувачення, що вказує про те, що фактично судом не було заслухано навіть обвинувачення щодо всіх підсудних, а тим паче розпочато з`ясування обставин даної кримінальної справи.
Таким чином, з урахуванням вказаних вище обставин встановленого порушення права ТОВ «Ліга фінансових експертів» на мирне володіння майном, закріпленого в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, колегія суддів приходить до висновку що право на доступ до суду, гарантувалося п. 1 ст. 6 Конвенції, не можу бути знехтуване та порушене судом лише з формальних підстав.
Зазначені висновки суду базуються і на прецедентній практиці ЄСПЛ у справі Корня проти Республіки Молдова ( рішення від 22.04.2014 року, заява № 227335/07, п.п. 21-26) констатовано порушення п.1 ст. 6 Конвенції. ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним може підлягати в деяких випадках обмеженням; такі обмеження презюмуються, оскільки за своїм змістом право на доступ до суду вимагає регламентації з боку держави. Суд повинен переконатися у тому, що застосовані заходи не обмежують та не звужують можливості доступу до суду таким чином, що порушується саме зміст цього права. Більше того, обмеження буде неспівмірним з п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваню метою (Уейт і Кеннеді проти Німеччини № 260838/94).

Право на доступ до суду буде порушене, коли регулювання не переслідує більше мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитися розгляду по суті своєї справи компетентним судом. Суд наголошує, що немає необхідності, щоб особа використовувала більше засобів оскарження, ніж ті, які їй доступні.

Більше того, частиною 2 ст. 50 КПК України ( в редакції 1960 року) гарантовано цивільному позивачу ряд прав: серед яких подавати докази, заявляти клопотання, брати участь в судовому розгляді, просити орган дізнання, слідчого і суд про вжиття заходів забезпечення заявленого ним позову, підтверджувати цивільний позов, ознайомлюватися з матеріалами справи з моменту закінчення досудового слідства, заявляти відводи, подавати скарги на дії особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора і суду, а також подавати скарги на вирок або ухвалу суду в частині, що стосується цивільного позову, а за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки, які за своїм обсягом є неспівмірними з переслідуваною метою досудового розслідування, та в разі відхилення даного позову призведе до їх грубого та невідворотного порушення.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що якщо позивач спробував використати конкретний засіб захисту, він не був зобов`язаний використовувати інші засоби захисту, в зв`язку з чим суд відхиляє заперечення прокурора про порушення позивачем строків звернення з даним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 28, 50, 87, 87-1,123 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Долучити до матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України цивільний позов ТОВ «Ліга фінансових експертів» до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди/збитків.

Визнати ТОВ «Ліга фінансових експертів» - цивільним позивачем у даній кримінальній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3