Провадження 1кп-200/95/17
Справа 200/7778/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

з участю:

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001231, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньо-технічною освітою, вдови, пенсіонерки, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2016 року приблизно об 11.40 годин ОСОБА_7 , знаходячись на майданчику першого поверху буд. № 18 по вул. Бородинській у м. Дніпропетровську, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, нанесла не менш 9-10 ударів ногами по тулубу потерпілої ОСОБА_6 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді: семи синців в проекції гребня правої клубової кістки з переходом на черево праворуч, на передньо-внутрішній поверхні правого стегна у середній третині, на зовнішній поверхні правого стегна в середній та нижній третині, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 поселилася в їх будинку дев`ять року тому назад і між ними не склалися добрі взаємовідносини з причини поведінки потерпілої, яка вважала, що може здійснювати переобладнання квартири та здійснювати прибудову без їх погодження як сусідів. 11.03.2016 року близько 11.40 годин, коли вона поверталася додому з магазину, то побачила біля вікон її квартири будівельне сміття у мішках, які виносили з квартири ОСОБА_8 вантажники. Вона виказала своє незадоволення одному з хлопців, який виносив сміття і зайшла до себе у квартиру, де залишивши сумки, вийшла у під`їзд, щоб поговорити з ОСОБА_6 з приводу її поведінки. У під`їзді вона зустріла ОСОБА_8 , яка тримала двері своєї квартири в той час як вантажники виносили мішки зі сміттям. Вони почали словесно лаятися, вона висловлювала своє незадоволення ОСОБА_8 з приводу її зневажливої поведінки до них як сусідів. До підїзду також вийшла її донька. Вона дійсно під час словесного конфлікту висловлювалася лайливими словами на адресу ОСОБА_6 і плюнула їй в обличчя. ОСОБА_6 у свою чергу також плюнула їй в обличчя і відчинивши двері своєї квартири, почала кричати, що їй наносять удари і позвала вантажників, яким сказала, що вони будуть свідками. Вона в цей момент була разом з донькою на площадці в метрі від ОСОБА_8 , ніяких тілесних пошкоджень їй не наносила, була здивована поведінкою ОСОБА_8 . Після того, як донька сказала, що між ОСОБА_8 і нею все закінчиться недобре, донька забрала її до квартири. Працівники поліції в цей день до неї не приходили. Вину не визнає, оскільки вона не наносила ОСОБА_6 ударів та не спричиняла їй будь-яких пошкоджень, та і не могла цього робити т.я. страждає на артроз суглобів ніг і рух їй спричиняє біль, тому вона пересувається самостійно повільно і намагається не робити різких рухів.

Незважаючи на показання обвинуваченої, в яких вона не визнає свою провину, провина обвинуваченої повністю підтверджується доказами по справі, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_7 у буд. АДРЕСА_3 . 11.03.2016 року близько 12.00 години, коли вона знаходилася біля своєї квартири, оскільки з квартири виносили будівельні матеріали, з вулиці у під`їзд зайшла ОСОБА_7 , яка почала її ображати, говорячи, що вона ( ОСОБА_9 ) її ненавидить та плюнувши їй в обличчя, зайшла до себе в квартиру. Вона витерши обличчя, продовжила стояти біля дверей своєї квартири, утримуючи їх, оскільки в цей час з квартири вантажники виносили сміття та будівельні матеріали. Через деякий час ОСОБА_7 разом з її донькою вийшли з квартири і ОСОБА_7 , сказавши, що вона її уб`є, почала бити її ногами по її ногам, наносячи удари в область стегон, колін, у нижню частину черева, всього їй було нанесено близько 9-10 ударів. Під час побиття вона намагалася зайти до себе у квартиру, та хотіла зачинити двері, але донька ОСОБА_10 , тримала двері квартири, щоб вона не змогла зайти, а її мати ногою наносила їй удари. Врешті їй вдалося зайти до себе у квартиру, але ОСОБА_7 також зайшла на поріг квартири і продовжувала бити її ногами. Хлопці, які знаходилися у квартирі, почувши шум, вийшли і почали робити ОСОБА_7 зауваження з приводу її поведінки, і ОСОБА_7 облаявши хлопців, перестала її бити та вийшла з квартири. Після чого вона викликала поліцію та звернулася за медичною допомогою до лікарні. Внаслідок скоєного у відношенні неї злочину їй були спричинені легкі тілесні ушкодження. Просить стягнути з обвинуваченої матеріальну шкоду у розмірі 250,51 грн., яка складається з понесених нею витрат на проведення судово-медичного дослідження, витрат на проїзд у громадському транспорті для проведення слідчих дій, а також моральну шкоду у розмірі 10000 грн., яка виразилася у фізичних стражданнях внаслідок заподіяних їй тілесних ушкоджень, емоційному стресі, тривозі за своє життя.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який у суді пояснив, що 11.03.2016 року вранці його знайомий попросив його та ОСОБА_12 винести сміття та будівельні матеріали з квартири ОСОБА_6 , яка розташована на першому поверсі буд. АДРЕСА_3 . Коли вони виносили сміття ОСОБА_8 тримала двері своєї квартири, щоб вони не зачинялися і тому стояла біля порогу своєї квартири. Коли він знаходився у квартирі ОСОБА_8 , то почув словесну перепалку жінок і на виході з квартири побачив, раніше незнайому ОСОБА_7 , яка наносила ОСОБА_6 удари ногами в область ніг та черева. ОСОБА_6 не захищалася від ударів, вона намагалася закрити двері у квартиру, але хтось їх тримав. Побиття вчинювалося на порозі квартири, ОСОБА_6 знаходилася в квартирі, а ОСОБА_9 стояла на порозі квартири ОСОБА_6 . Побачивши його, ОСОБА_9 перестала бити ОСОБА_8 , висловилася нецензурною лайкою, пов`язаною з національним походженням ОСОБА_6 , а потім зайшла до себе у квартиру.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який у суді пояснив, що 11.03.2016 року вранці він разом з ОСОБА_14 виносили сміття з квартири ОСОБА_6 , розташованої на першому поверсі будинку по АДРЕСА_3 . Мішки зі сміттям вони складали на вулиці і чекали машину, яка повинна була забрати це сміття. Коли вони виносили мішки зі сміттям, донька обвинуваченої робила їм зауваження стосовно сміття, але їй пояснили, що за сміттям приїде машина. Коли вони виносили сміття ОСОБА_8 тримала двері своєї квартири, щоб вони не зачинялися і тому стояла біля порогу своєї квартири. Після чого, коли він був у квартирі, між ОСОБА_6 та її сусідкою ОСОБА_7 почалася словесна перепалка, під час якої ОСОБА_9 почала бити ОСОБА_6 ногами. Це відбувалося на порозі квартири ОСОБА_8 , яка намагалася зачинити двері, а ОСОБА_9 ногою била її по ногам. Після чого він вийшов, крикнув на них, щоб вони припинили сваритися і ОСОБА_7 перестала бити ОСОБА_8 і зайшла до себе у квартиру. Під час побиття, ОСОБА_9 висловлювалася на адресу Чепіль нецензурною лайкою, побиття вчинювалося на порозі квартири ОСОБА_6 ..

А також письмовими доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що 11.03.2016 року ОСОБА_6 звернулася в органи поліції з приводу спричинення їй ОСОБА_9 тілесних пошкоджень і її звернення було зареєстровано в цей же день об 13-40 годин (т.1 а.с. 5);

-Копією довідки травмпункта ДКЛ №16 від 11.03.2016, згідно якої ОСОБА_6 зверталася за медичною допомогою та оглядалася з приводу кількісних забійних травм, підшкірних гематом обох гомілок, та копією довідки ДКЛ №16 за №1916, згідно якої ОСОБА_6 була оглянута лікарями та поставлений діагноз тупа травма черева (т.1 а.с. 6);

-протоколом огляду від 12.04.2016 року, згідно якого був оглянутий майданчик першого поверху буд. АДРЕСА_3 . ( т.1 а.с. 56-57);

-висновком судово-медичної експертизи № 1326-е від 05.04.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: семи синців в проекції гребня правої клубової кістки з переходом на черево праворуч, на передньо-внутрішній поверхні правого стегна у середній третині, на зовнішній поверхні правого стегна в середній та нижній третині, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині, які не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, та можливо вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область черева та обох нижніх кінцівок, яким могла бути рука, нога або інші предмети з аналогічними властивостями. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (синці синюшного кольору, місцями багряно-синюшного кольору без чітких меж), дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто в термін, на який вказала потерпіла та слідчий у постанові (11.03.2016). За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. ( т.1 а.с.18-20);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2016 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , в ході якого остання розказала про обставини та показала механізм спричинення їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. ( т.1 а.с. 32-35);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 , в ході якого останній розказав про обставини та показав механізм нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 36-39);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1467-е від 14.04.2016 року, згідно якого локалізація та характер виявлених у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не суперечать механізму їх спричинення, на який вказала ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах ногами в область черева та обох нижніх кінцівок. ( т.1 а.с. 44-45);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1468-е від 14.04.2016 року, згідно якого локалізація та характер виявлених у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на правій нижній кінцівці та череві праворуч, не суперечать механізму їх спричинення, на який вказав свідок ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах ногами в область черева та правої нижньої кінцівки. При огляді у потерпілої ОСОБА_6 також було виявлено тілесне ушкодження в області лівої гомілки механізм спричинення якого свідок ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту не вказав. ( т.1 а.с. 52-53).

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченої доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_7 , що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що вона не наносила потерпілій ОСОБА_6 ударів та не спричиняла їй тілесних ушкоджень та вважає, що вони дані нею з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Провина обвинуваченої повністю підтверджується послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка, як в ході досудового слідства при проведенні слідчого експерименту так і в судовому засіданні пояснювала, що 11.03.2016 року близько 11.40 годин, коли вона знаходилася біля дверей своєї квартири, її сусідка ОСОБА_7 підійшла до неї та погрожуючи її вбити, почала бити її ногами по ногам, наносячи удари в область стегон, колін, у нижню частину черева, всього їй було нанесено близько 9-10 ударів. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 1467-е від 14.04.2016 року локалізація та характер виявлених у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не суперечать механізму їх спричинення, на який вказала ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту. Крім того послідовними показаннями допитаних свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які як в ході досудового слідства, у тому числі при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 , так і при допиті в суді пояснювали, що бачили, як раніше незнайома ОСОБА_7 наносила ОСОБА_6 удари ногами в область ніг та черева, і після їх зауваження ОСОБА_7 припинила побиття і зайшла до себе у квартиру. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 1468-е від 14.04.2016 року локалізація та характер частини виявлених у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не суперечать механізму їх спричинення, на який вказав ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту. Таким чином покази потерпілої ОСОБА_6 узгоджуються з показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 та об`єктивно підтверджуються дослідженими висновками судово-медичних експертиз, а також іншими доказами, згідно яких ОСОБА_6 безпосередньо після спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 звернулася до поліції та медичних закладів.

Як встановлено у суді, між ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_11 і ОСОБА_15 неприязних стосунків не було, вони раніше не знайомі, а тому причин оговорювати ОСОБА_7 вони не мають.

Версію обвинуваченої, що вона і не могла наносити удари ногами потерпілій у зв`язку з наявністю у неї певних захворювань у тому числі коксартроза правого т/б суглобу, що підтверджується дослідженими копіями медичної картки обвинуваченої, суд також вважає надуманою, оскільки з досліджених судом копій медичних документів, щодо стану здоров`я обвинуваченої не вбачається наявність у останньої будь-яких захворювань які б перешкоджали їй фізично, унеможливлювали б або якимось чином обмежували можливість нанесення нею тілесних пошкоджень потерпілій за обставин на які вказує остання та свідки.

Таким чином досліджені докази як кожен окремо, так і їх сукупність свідчать про спричинення ОСОБА_6 виявлених у неї тілесних пошкоджень саме ОСОБА_7 11.03.2016 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що версія обвинуваченої, яку вона висловила у судовому засіданні є надуманою і її показам суд не довіряє та вважає їх заходом захисту обвинуваченої, оскільки її провина у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена повністю та знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Також суд не може прийняти як доказ невинуватості показання свідка ОСОБА_17 доньки обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що її мати ОСОБА_7 не наносила потерпілій ОСОБА_6 ударів, а між ними була словесна перепалка, та вважає що вони дані з метою пом`якшення відповідальності її матері, оскільки свідок є заінтересованою особою і крім того її покази спростовуються послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , які узгоджуються між собою та з письмовими доказами дослідженими по справі.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, враховуючи тяжкість та обставини скоєного; особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем свого проживання, є пенсіонеркою та з врахуванням її матеріального положення та стану здоров`я, вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання у вигляді штрафу у межах санкції статті Кримінального Кодексу України,що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 250,51 грн., яка складається з понесених нею витрат на проведення судово-медичного дослідження, та витрат на проїзд у громадському транспорті для проведення слідчих дій, суд вважає обґрунтованим, наданими суду документами та підлягаючим задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., заподіяної їй в результаті скоєння злочину і що виразився в фізичних і моральних стражданнях, які виникли внаслідок спричинення тілесних пошкоджень, в порушенні звичного устрою життя суд, враховуючи обставини вчинення злочину і його наслідки, виходячи з поведінки сторін, принципів розумності, зваженості і справедливості, вважає необхідним позов про стягнення морального збитку задовольнити частково в сумі 2 000 гривень.

Також у порядку ст.124 КПК України суд вважає необхідним покласти на обвинувачену витрати понесені потерпілою на правову допомогу в сумі 6000 гривень, оскільки вони підтверджені документально та стягнути їх з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винною ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) грн. 51 копійку, моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, а також процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровськ ОСОБА_1