Справа № 461/573/17
Провадження № 1-кс/461/471/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.01.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_4 щодо неналежного розгляду клопотання під час досудового розслідування ,-
В судовому засіданні ОСОБА_7 та його представник- адвокат ОСОБА_6 вимоги скарги підтримали, давши пояснення аналогічні викладеним у фабулі скарги. Просять скаргу задовольнити.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги та письмові докази, приходжу до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Однак в ході проведення досудового розслідування, слідчим не оцінено та не взято до уваги подане клопотання, не враховано поданих документів, не вжито заходів щодо вирішення поданого клопотання про закриття кримінального провадження, та не винесено відповідної вмотивованої постанови.
Норма ст.40 КПК України визначає повноваження слідчого, зокрема, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, і оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору - достатності та взаємозв`язку для при зняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч.3 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Згідно ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.
Винесення постанови слідчим і прокурором являється оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи від обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого і прокурора та відповідає вимогам ст.94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку із для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 248 ч.3 КПК України, прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті - Кримінальне провадження закривається в разі, якщо:1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
На підставі вказаного, приходжу до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає до задоволення, зважаючи на те, що ОСОБА_7 , в порядку ст. 220 КПК України, звертався до прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_4 із відповідним клопотаннями, однак вмотивованої постанови за вказаним клопотаннями прийнято не було, що не відповідає вимогам ст. 220 КПК України.
Керуючись ст.ст. 220, 221, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-
скаргу задовольнити повністю.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .