Провадження № 1-кс/201/371/2017
УХВАЛА
Іменем України
20 лютого 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника зацікавленої особи ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на квартиру, -
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання, подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що у межах кримінального провадження № 0004427 від 20.10.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 накладено арешт на зазначену квартиру, яка не має жодного відношення до обставин вищезазначеного кримінального провадження. В ході накладення арешту не був з`ясований власник майна, наявність статусу потерпілого у ОСОБА_6 , наявність заявленого ним цивільного позову до ОСОБА_7 .

Арештована квартира, яка нібито стала об`єктом шахрайський дій, ніколи не перебувала у власності ОСОБА_6 , а належить на праві власності ОСОБА_7 . Враховуючи те, що ОСОБА_7 не є підозрюваною, обвинуваченою у кримінальному провадження, накладення арешту на належне їй майно є безпідставним. На думку заявника, зі змісту показань та заяв ОСОБА_6 випливає, що саме ОСОБА_7 є потерпілою від шахрайських дій.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав в ньому викладених, просив клопотання задовольнити, надавши аналогічні пояснення.

Прокурор в останнє судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В минулому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, відзначивши (у межах таємниці слідства), що наразі у кримінальному провадження здійснюється досудове розслідування, в ході якого ОСОБА_6 надав свідчення про те, що його матір ОСОБА_7 ввела в оману її невістка ОСОБА_8 , скориставшись її недієздатним станом, заволодівши її майном, у т.ч. квартирою по АДРЕСА_1 , тому існує велика вірогідність, що вона заволодіє й даною квартирою. Просив відмовити у задоволенні клопотання про скасуванню арешту, оскільки це може призвести до відчуження квартири.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, відзначивши, що наразі ОСОБА_6 подано до суду заяву про визнання ОСОБА_7 недієздатною. У справі відкрито провадження. Тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, прокурора, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали провадження, приходжу до такого висновку.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 по справі № 201/15124/16-к задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_6 про арешт майна та накладено у кримінальному провадженні № 0004427, внесеному до ЄРДР 20.10.2016 арешт, у т.ч. на майно, яке належить ОСОБА_5 квартиру, розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Із вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_6 в обґрунтування клопотанням про арешт, вказував, що провадження розпочато 20.10.2016 за його заявою щодо неправомірних дій невстановлених осіб та ОСОБА_5 , які шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою по АДРЕСА_2 та вже заволоділи нерухомим майном потерпілого, а саме, квартирою по АДРЕСА_3 та чотирма торгівельними павільйонами на пл. Старомостовій (Островського) у м. Дніпро, за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час допиту потерпілий ОСОБА_6 показав, що в червні 2007 року, по досягненню 24-х річного віку, батько ОСОБА_9 подарував йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку придбав за власні кошти у 2003 році. Квартира була оформлена на матір ОСОБА_7 , однак фактично належала вже на той момент ОСОБА_6 , оскільки батько саме для ОСОБА_6 її купував.

З червня 2007 року по червень 2008 року ОСОБА_6 мешкав у вказаній квартирі самостійно. З червня 2008 року він почав там мешкати із дівчиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою в жовтні 2009 року одружився та вони продовжили мешкати за вказаною адресою. У них народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2014 році помер батько ОСОБА_6 - ОСОБА_9 . Мати ОСОБА_7 почала зловживати спиртними напоями та вживати заспокійливі медичні препарати. Всі справи батька, бізнес почав вести ОСОБА_6 самостійно. ОСОБА_5 часто ходила з ним на роботу та отримувала інформацію щодо бізнесу, процесу роботи.

ОСОБА_6 почав вбачав в поведінці дружини корисливі мотиви, направлені на отримання від нього та його сім`ї вигоди. ОСОБА_5 , скориставшись поганим станом матері, увійшовши до неї в довіру, оговорюючи ОСОБА_6 з негативного боку, маніпулюючи спільною дитиною, добилась того, що стосунки ОСОБА_6 з матір`ю погіршились.

ОСОБА_5 завела близькі стосунки із чоловіком ОСОБА_12 , довела сімейні стосунки майже до розлучення. Всі спроби ОСОБА_6 зберегти сім`ю були марними. Внаслідок чого він був змушений залишити свою квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заради дитини. На теперішній час ОСОБА_13 має з ОСОБА_12 близькі стосунки.

Далі ОСОБА_5 , користуючись поганим станом матері, тривалий час, з травня 2016 року, продовжила ще більше входити до неї в довіру, наполегливо кожного дня приходити до квартири, розташованій у АДРЕСА_4 , яку придбав у 1998 році батько ОСОБА_6 та оформив на мати ОСОБА_7 . Дар`я приносила їй горілку, їжу, велику кількість сильнодіючих медичних препаратів - антидеприсантів, заспокійливих препаратів, від тиску, тощо, які остання вживає у великій кількості. Таким чином ОСОБА_8 довела її до безпорадного стану, психічної хвороби та алкогольної залежності. Мати неадекватно себе поводить, неадекватно реагує на дійсність. На протязі останніх трьох місяців вона навіть не виходить із вказаної квартири, в квартирі безлад.

ОСОБА_8 , діючи спільно із невстановленими особами, навмисно довела ОСОБА_7 до безпорадного стану, скориставшись цим в корисливих цілях, та шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою по АДРЕСА_4 . Про цей факт ОСОБА_6 повідомила мати ОСОБА_7 під час телефонної бесіди, а саме, що Дар`я на теперішній час займається продажом даної квартири.

Також ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом матері, 16.08.2016, шахрайським шляхом, заволоділа квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, ОСОБА_7 подарувала їй вказану квартиру, а не онуку - ОСОБА_14 . При цьому ОСОБА_15 не порадилась ні з ким, нікому нічого не казала.

Також ОСОБА_9 27.09.1999 засновано ТОВ «О`КЕЙ», юридична адреса: м. Дніпропетровськ, пл. Островського 2/25. В подальшому, в 2001 році батько ОСОБА_9 змінив засновників підприємства та ввів у склад засновників мати ОСОБА_7 із уставним капіталом 70 відсотків, ОСОБА_16 із уставнім капіталом 15 відсотків та ОСОБА_17 із уставним капіталом 15 відсотків. ОСОБА_6 працював на ТОВ «О`КЕИ» з 2006 року юрисконсультом. Під час роботи, ТОВ «О`КЕЙ» отримало дозвіл та збудовано чотири об`єкти нерухомого майна чотирьох торгівельних павільйонів.

Фактично керував ТОВ «О`КЕЙ» батько ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_7 лише підписувала документи, які їй надавав ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , в подальшому після смерті ОСОБА_9 тільки ОСОБА_6 . Жодного разу з 1999 року мати ОСОБА_7 на роботу в офіс не приїжджала, вперше приїхала в лютому 2015 року, після смерті батька та двічі в серпні 2016 року. Всього вона була на офісі 3 рази.

ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_7 , 16.09.2016 шахрайським шляхом змусила оформити останню договір купівлі -продажу на вказані чотири об`єкти нерухомого майна ТОВ «О`КЕЙ» зі своєю матір`ю ОСОБА_18 , яка зареєструвала право власності нерухомості за собою та намагається перепродати їх.

Отже, ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду у вигляді не менше ніж 3,000 000 грн. Також може бути доведений злочинний умисел на продаж квартири ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 , яка коштує не менш ніж 5 000 000 грн. 27.10.2016 потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні подано цивільний позов.

Під час допиту свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 показали, що ОСОБА_9 21.09.1999 року фактично засноване ТОВ «О`КЕЙ». 23.03.2001 ОСОБА_9 змінив засновників підприємства та ввів в склад засновників ОСОБА_7 з уставним капіталом 70 відсотків, ОСОБА_16 з уставним капіталом 15 відсотків та ОСОБА_17 з уставним капіталом 15 відсотків. Під час роботи ТОВ «О`КЕЙ» отримано дозвіл та забудовало чотири торгівельні павільйони у м. Дніпро.

Весь час фактично керував ТОВ «О`КЕЙ» ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 . ОСОБА_7 лише підписувала документи, які їй надавав ОСОБА_9 та ОСОБА_19 . Після смерті ОСОБА_9 у 2014 році документи передавав тільки ОСОБА_19 . Жодного разу з 1999 року ОСОБА_7 на роботу в офіс не приїжджала, вперше приїхала в лютому 2015 року, після смерті ОСОБА_9 , та двічі в серпні 2016 року. Тобто, всього вона була на офісі 3 рази.

В серпні 2016 року ставились питання щодо подальшої роботи підприємства. Консенсусу досягнуто не було оскільки ОСОБА_7 поводила себе не адекватно, нервозно, провокувала конфліктну ситуацію, висловлювалась нецензурною лексикою в її бік та в адресу ОСОБА_16 . За зовнішніми ознаками ОСОБА_20 та манері її поведінки можна стверджувати, що вона зловживає спиртними напоями. Крім того, ОСОБА_7 тривалий час вживає транквілізатори. Тому розмова про подальшу роботу підприємства не відбулась.

25.08.2016 ОСОБА_7 в супереч Закону України «Про господарські товариства» без відома та проведення зборів засновників ТОВ «О`КЕЙ», виключила із засновників ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

16.09.2016 ОСОБА_7 незаконно продала нерухоме майно ТОВ «О`КЕЙ», оформивши його на матір ОСОБА_5 - ОСОБА_18 , яка зареєструвала право власності на нерухоме майно за собою та намагається його перепродати.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи вимоги заявника, суд бере до уваги те, що арештована квартира у АДРЕСА_1 , наразі належить на праві власності ОСОБА_5 , що підтверджується договором дарування від 19.08.2016 та не заперечується сторонами захисту та обвинувачення.

На даному етапі досудового розслідування допитаний лише сам потерпілий ОСОБА_6 , який вказує на те, що на його думку його матір ввели в оману, скориставшись її безпорадним станом. Проте сама ОСОБА_7 не допитана щодо обставин дарування нею арештованої квартири, свого фізичного стану, психічного відношення до правочину, не проведена експертиза, якою б було встановлений фізичний стан ОСОБА_7 . Отже, наразі не встановлено як ознак її безпорадного стану, так і введення її в оману. Окрім того, останньою не заявлено цивільний позов. Як встановлено у ході розгляду клопотання, у кримінальному провадженні сама ОСОБА_7 не є потеплілою від злочину. Суду не надано доказів того, що майно арештоване з метою його збереження, запобігання його втратити, відчуження.

Суду не надано доказів того, що у кримінальному провадження встановлена підозрювана особа, або та, яка може бути підозрюваною, а також не встановлені інші особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а отже, не встановлено достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку із чим суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

До того ж, слідчий суддя вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявників на вільне використання своєю власністю, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Ураховуючи викладене, вимоги клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170 174, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на квартиру задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 по справі 201/15124/16-к, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 лютого 2017 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 24 лютого 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1