15.02.2017 Провадження по справі № 1-кп/380/6/17
Справа № 380/1592/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2017 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
потерпілого: ОСОБА_6
захисників: адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що 31.08.2016 року близько 19 години в с.Кашперівка Тетіївського району Київської області, ОСОБА_5 , перебуваючи на пасовищі біля «Лисої Гори», що неподалік вул.Якіра, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , умисно наніс не менше одного удару рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому лобного відростка верхньої щелепи з права з переходом на нижній медіальний край. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №82 від 10.11.2016 року, описані тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому лобного відростка верхньої щелепи з права з переходом на нижній медіальний край відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні та заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав та пояснив, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 він наніс обороняючи себе, так як ОСОБА_6 утримував його за руку та ударив батогом по голові. Даний конфлікт спровокував сам потерпілий, який покликав його та почав ображати його бабусю. В ході словесної перепалки ОСОБА_6 вхопив його за руку та наніс удар батогом в обличчя, в результаті чого в нього пішла кров. У відповідь, він наніс удар в обличчя ОСОБА_6 , на що останній знову намагався вдарити його батогом по голові, і він був вимушений відштовхнути його та наніс йому удар лівою рукою в обличчя. Всього наніс ОСОБА_6 три удари рукою в обличчя, після чого потерпілий присів і він перестав наносити йому удари. Вказує на те, що потерпілого ногами не бив і потерпілий свідомості не втрачав.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, його винуватість підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що ОСОБА_5 говорить неправду, вказує на те, що під час суперечки з ним, ОСОБА_5 наніс йому удар рукою в обличчя, потім наніс удар ногою в живіт, після чого він упав і ОСОБА_5 наніс йому 3-4 удари в область голови, від чого він знепритомнів. Після того, як прийшов до свідомості,дружина забрала його додому. Вказав суду, що внаслідок неправомірної поведінки обвинуваченого та наслідків, що настали, йому була завдана матеріальна шкода в розмірі 3251 гривень 00 коп. та моральна шкода в розмірі 25 000 гривень, яку він просить стягнути з обвинуваченого на свою користь.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спровокував ОСОБА_6 , який словесно ображав бабусю ОСОБА_5 . Також пояснив, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_5 різкою по обличчю на що останній двічі наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_6 присів на коліно, конфлікт припинився і ніхто нікому ударів не наносив. Також пояснив, що ОСОБА_6 не падав та не втрачав свідомості.
Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що бачив, як ОСОБА_5 бив долонями по обличчю його дідуся ОСОБА_6 , і після бійки його дід ОСОБА_6 пішов до річки, де вмився, і вони разом з ним пішли додому.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснив суду, що він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_6 по даним медичної документації, безпосередньо ОСОБА_6 він не оглядав.
Підтвердив свій висновок щодо ступеня тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень і вказав на те, що удари ОСОБА_6 були нанесені лише у вертикальному положенні людини. Заперечив покази ОСОБА_6 в тій частині, що тілесні ушкодження нанесені йому в горизонтальному положенні.
Крім показань потерпілого та свідків винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема:
- висновком експерта №82 від 10.11.2016 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому лобного відростка верхньої щелепи справа з переходом на нижній медіальний край орбіти. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді перелому лобного відростка верхньої щелепи справа з переходом на нижній медіальний край відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я (а.с.23, 84-85);
- протоколами проведення слідчого експерименту від 24.11.2016 року, від 26.11.2016 року та відеозйомкою до них, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 із яких встановлено, що 31.08.2016 року близько 19 години в с.Кашперівка на сільському пасовищі між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_6 (а.с.76-81, 95).
Суд, оцінюючи докази кримінального провадження у їх сукупності, критично ставиться до показань обвинуваченого, в яких він не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки, вина ОСОБА_5 в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 підтверджується наданими показами свідків в судовому засіданні та дослідженими письмовими доказами. Не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд розцінює, як обрану ним форму захисту.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисні дії, що виразилися у нанесенні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не встановив.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним у виді обмеження волі строком на 1 рік, застосувавши до нього ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття даного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, протезування, стороннього догляду тощо.
Як встановлено, в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, нанесеними ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_6 понесені витрати на придбання ліків, що підтверджується чеками (а.с.16-17), витрати, пов`язані з проїздом, що підтверджується проїзними квитками на автобус (а.с.17), які є витратами потерпілого, понесеними в результаті порушеного його права та підлягають відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 в сумі 3251грн. 00коп.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Наявність даного ушкодження у потерпілого свідчить про наявність як фізичних, так і душевних страждань.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, судові витрати, речові докази відсутні.
Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст.23, 1166,1167,1195, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту оголошення вироку.
Цивільний позов задовольнити частково .
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в сумі 3251 (три тисячі двісті п`ятдесят один) гривень 00 копійок та 5000(п`ять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1