Провадження № 1-в/317/256/2017
Справа № 317/2030/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біляївка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

05.07.2012 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

засудженого 27.03.2013 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.

У судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, зазначив, що він виправився. З 2013 року по 2015 рік працював на дільниці «Поліетилен», потім не працював. Знову працює з початку літа 2017 року. В програмі диференційованого виховного впливу грав на гітарі до 2014 року, назву цієї програми не пам`ятає. У 2015-2017 роках тільки працює, більше ні в чому участі не приймає.

Представник ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» ОСОБА_4 у судому засіданні зазначив, що засуджений не довів свого виправлення, а тому до нього передчасно застосовувати умовно-дострокове звільнення, оскільки він потребує контролю за працею, схильний до вчинення нового злочину. Працює в промисловій зоні засуджений з липня 2017 року.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого, просив задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши, засудженого, представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що в клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.03.2013 р. Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 26.04.2013 р. відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», за порушення вимог відбування покарання мав два стягнення, одне з яких погашено, інше знято у встановленому законом порядку. За виконання встановлених обов`язків та дотримання правил поведінки має три заохочення правами начальника відділення СПС та два заохочення правами начальника установи. На виробництві установи працевлаштований на дільниці «Поліетилен», але потребує періодичного спонукання до праці. Виконує роботи із самообслуговування, має середній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. За характером не завжди спокійний та врівноважений, допускає конфліктні ситуації із засудженими, підтримує стосунки із засудженими позитивної та негативної спрямованості, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, допускає нетактовну поведінку в бік представників адміністрації установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, зовнішній вигляд не завжди охайний, не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними не завжди належний догляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але не завжди якісно та в строк. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь програмах диференційованого-виховного впливу «Фізкультура і спорт», але заходи відвідує не регулярно, підвищення свого загальноосвітнього рівня прагне, у 2015 році закінчив вечірню БВЗШ №99, здобув середню освіту, інколи відвідує бібліотеку установи. Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України бере у роботі самодіяльних організацій. Входить до складу самодіяльної секції, а саме «Виробнича секція». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень отримує від них посилки і передачі. У скоєному злочині вину визнає повністю, за вироком суду позову не має. У характеристиці від 21.07.2017 р. адміністрація установи висловила думку, що засуджений ОСОБА_5 у повній мірі свого виправлення не довів, тому до нього передчасно застосувати заохочувальну норму, передбачену ст. 81 Кримінального кодексу України, у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має п`ять заохочень, мав два стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що останнім часом у нього стягнення та заохочення чергуються. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом цього періоду відбування покарання. Останнє стягнення датоване 23.02.2017 р., при цьому зняте воно лише 05.07.2017 р., тобто безпосередньо перед зверненням із клопотання про умовно-дострокове звільнення. Згідно матеріалів особової справи, засуджений з 2016 року працював лише 3 місяці, знову почав працювати у місяці, коли звернувся до суду із даним клопотанням про умовно-дострокове звільнення. Суд не може не врахувати, що засуджений потребує періодичного спонукання до праці, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, допускає конфліктні ситуації із засудженими, підтримує стосунки із засудженими позитивної та негативної спрямованості, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, допускає нетактовну поведінку в бік представників адміністрації установи, спальне місце та приліжкову тумбочку лише намагається утримувати у чистоті і порядку, зовнішній вигляд не завжди має охайний, не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними не завжди належний догляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи не завжди якісно та в строк. Крім того, засуджений ухиляється від участі у програмах диференційованого виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, що він особисто підтвердив у судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

Також вкрай посередніми є й попередні характеристики від 27.03.2017 р. та від 09.08.2016 р.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539, ст. 336 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1