АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1027/17 Справа № 191/2694/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання вартою строком на 60 днів, а саме до 29 вересня 2017 року, без визначення розміру застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення іншого кримінального правопорушення, що стало підставою для задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і тільки такий вид і міра запобіжного заходу, на думку слідчого судді, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає, що при вирішенні клопотання слідчого, слідчий суддя не прийняв до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, у зв`язку з чим, на думку захисника, до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Захисник посилається на недоведеність ризиків, зазначених в ухвалі слідчого судді, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватись або перешкоджати досудовому розслідуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і, з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, думку прокурора та пояснення слідчого, які заперечували проти задоволення скарги захисника і просили залишити її без задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років..
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується рядом доказів, долучених до клопотання слідчого, кількість і вагомість яких є достатньою для застосування до нього запобіжного заходу, при цьому такі висновки слідчого судді не оскаржуються сторонами в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, апеляційним судом встановлено, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Оцінюючи вищевказані ризики, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, слідчим суддею та апеляційним судом, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, який є особливо тяжким злочином, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років. Також, апеляційний суд приймає до уваги конкретні обставини даного провадження, зокрема, підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину із застосування насильства, що спричинило тяжкі, невідворотні наслідки у виді смерті людини, що створює певний суспільний резонанс, що виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування міцності соціальних зв`язків підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки такі обставини враховані слідчим суддею та приймаються до уваги апеляційним судом, проте колегія суддів вважає, що соціальні зв`язки підозрюваного, з огляду на інші обставини кримінального провадження, самі по собі не можуть бути самодостатньою підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу та не можуть запобігти встановленим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді за встановлених в даному кримінальному провадженні обставин, менш суворий вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може бути застосований, оскільки доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4