УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в:
До слідчого судді даного місцевого суду надійшло вищезазначене клопотання прокурора, яке обґрунтоване тим, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні щодо самовільного зайняття земельних ділянок, шляхом розміщення автомобільних газозаправних станцій на території Дніпровського району міста Києва, чим завдано значної шкоди їх законним володільцям (власникам) та порушення правил безпеки на вибухонебезпечних підприємствах або у вибухонебезпечних цехах особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо воно створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що Департаментом земельних ресурсів КМДА в межах наданих повноважень по здійсненню самоврядного контролю за використанням та моніторингу земель в м. Києві, на виконання рішення Київської міської ради від 02.04.2015 № 317/1182 «Про забезпечення недопущення самовільного будівництва та самовільного зайняття земельних ділянок», на території Дніпровського району міста Києва виявлено 22 автомобільні газозаправні станції (АГЗП) встановлені на самовільно зайнятих земельних ділянках без належної дозвільної документації.
Відповідно до Закон України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», який визначає правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки, і спрямований на захист життя і здоров`я людей та довкілля від шкідливого впливу аварій на цих об`єктах шляхом запобігання їх виникненню, обмеження (локалізації) розвитку і ліквідації наслідків, об`єктами підвищеної небезпеки, до яких відносяться АГЗП (АГЗС), являються об`єкти, на яких використовуються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.
Згідно п. 9.1 Норм визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою, затверджених наказом МНС від 03.12.2007 № 833, зовнішні установки в яких знаходяться горючі гази (резервуари для зберігання горючого газу на АГЗП) відносяться до вибухопожежонебезпечної категорії та створюють реальну загрозу життю людей.
Так, в ході проведення огляду місця події 17.08.2016, а саме АГЗП ТОВ «Барс 2000» (код ЄДЇ ПОУ 21506169) розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 2-А, проведеного за участі головного державного інспектора відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області та Дніпровського РУГУ ДСНС України в м. Києві виявлені численні порушення та відсутність відповідних дозвільних документів для здійснення господарської діяльності на вибухонебезпечних підприємствах під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, які становлять реальну загрозу виникнення надзвичайних ситуацій та життю людей.
Враховуючи, що, на даний час, з метою проведення об`єктивного розслідування, встановлення фактів порушень та збирання доказів в кримінальному провадженні виникла необхідність проведення перевірки для якої потрібні спеціальні знання.
У судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали, просили задовольнити та надати дозвіл на проведення перевірки, враховуючи, що отримана інформація дасть змогу встановити обставини кримінального правопорушення регламентовані ст. 91 КПК України.
Тож, слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, які подані до суду як письмове обґрунтування підстав такої перевірки, заслухавши думку учасників процесу, у якості органу та особи, що її проведення, приходить до наступного.
З положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України убачається, що до компетенції слідчого судді віднесено судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проводженні.
Сам порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами (надалі Постанова) встановлено, що перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців можуть проводитись за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених КПК України.
Тобто, у відповідності до інших законів України, які визнаються кримінальним процесуальним законодавством України в силу ст. 1 КПК Ураїни, в їх системнмоу зв`язку з нормами цього Кодексу, слідує, що уповноважені органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки; документальна позапланова перевірка проводиться у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.
Статтею 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому кримінально процесуальним Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів зокрема шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, висновків ревізій та актів перевірок.
У цій ситуації, заявник обумовлює це звернення необхідністю проведення перевірки з питань дотримання вимог Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та Кодексу Цивільного захисту України, а також інших актів законодавства, прийнятих відповідно до цих законів, під час здійснення господарської діяльності ТОВ «Барс 2000» (код СДРПОУ 21506169) розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 2-А та такі підстави, на переконання слідчого судді, враховуючи обставини викладені у клопотанні та дані відображені в додатках до нього, є реальними та дійсно необхідним заходом, який спрямований на встановлення обставин визначених ст. 91 КПК України з метою виконання вимог ст. 2 цього ж Кодексу.
Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справі Бакланов проти Росії (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі Фрізен проти Росії (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Окрім того, у справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.
Слідчим суддею у судовому засіданні в цій справі не було встановлено відомостей, які б беззаперечно свідчили, що надання дозволу на проведення перевірки становитиме особистий та надмірний тягар для ТОВ, тобто, апріорі, таке втручання не є свавільним, оскільки отримання дозволу на його проведення здійснено з дотриманням принципу законності та воно є пропорційним до тяжкості вчиненого правопорушення та відповідає справжнім інтересам суспільства.
За таких обставин, слідчий суддя дослідивши матеріали, які подані до суду як письмове обґрунтування підстав такої перевірки, долучені до них документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) вказують на наявність підстав та передумов визначених законодавством для проведення такої перевірки.
Також, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 1 ст. 534 КПК України, яка передбачає, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні, визначити спосіб, строки і порядок виконання цієї ухвали шляхом доручення проведення перевірки, беручи до уваги перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надавається дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб підприємців, з урахуванням норм ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України, безпосередньо ГУ Держпраці у Київській області, та, як ГУ входить саме до структури Держпраці, тобто суб`єкта таких перевірок, у строк, враховуючи положення ст. 114 даного Кодексу, протягом місяця згідно положень діючого законодавства на час її проведення, з подальшим направленням її результатів прокурору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 93, 114, 309, 310, 369-372, 376, 534 КПК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
Надати дозвіл на проведення перевірки дотримання вимог Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та Кодексу Цивільного захисту України, а також інших актів законодавства, прийнятих відповідно до цих законів, під час здійснення господарської діяльності ТОВ «Барс 2000» (код СДРПОУ 21506169) розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 2-А.
В силу ст.ст. 114, 534 КПК України визначити спосіб, строки і порядок виконання цього судового рішення шляхом доручення здійснення перевірки ГУ Держпраці у Київській області у місячний термін з моменту отримання даної ухвали слідчого судді, із подальшим направленням результатів проведеної перевірки у максимально стислі строки прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1