АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-83/2011 Номер провадження 11-кп/786/940/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про дострокове зняття судимості.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходив з того, що відсутні будь-які правові підстави встановлені законом для задоволення заяви, оскільки зняття судимості до закінчення строків, передбачених статтею 89 КК України у випадках засудження за тяжкі та особливо тяжкі злочини не допускається. Крім цього, ОСОБА_8 зверталась до суду із заявою про зняття судимості півроку тому.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою достроково зняти з ОСОБА_8 судимість за вироком суду.

На переконання захисника, на момент звернення з відповідною заявою до суду пройшло більше половини строку встановленого ст. 89 КК України. ОСОБА_8 усвідомила свою провину у вчиненому злочині, поведінка її є зразковою, за час перебування під адміністративним наглядом громадський порядок не порушувала, виховує двох малолітніх дітей, сумлінно працює.

Захисник вважає, що ухвалою суду від 24.03.2016 було відмовлено у задоволенні заяви про дострокове зняття судимості лише з підстав недотримання строків, передбачених ч.2 ст. 91 КК України. Проте, дане твердження суперечить п.8 ч.1 ст. 89 та ст. 91КК України.

До початку судового засідання від захисника ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі ОСОБА_8 та вимоги апеляційної скарги підтримали.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала щодо апеляції захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За статтею 91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього кодексу. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у ст. 89 цього кодексу.

Разом з цим, ч.2 ст. 91 КК України передбачає заборону зняття судимості до закінчення строків, передбачених ст. 89 КК України у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Матеріалами провадження встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.01.2011 ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185, ч.1, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та на підставі ст.ст. 70,71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. В подальшому ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19.05.2011 вирок суду першої інстанції в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_8 залишено без зміни.

Тобто, ОСОБА_8 було засуджено згідно ст. 12 КК України за вчинення тяжких злочинів.

Чинний КПК України передбачає та встановлює пряму заборону дострокового зняття судимості до закінчення строків погашення судимості саме у випадках засудження особи за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Тому припинення стану судимості ОСОБА_8 до закінчення встановлених ст. 89 КК України строків погашення судимості не допускається.

Разом з цим, в матеріалах провадження наявна ухвала суду від 24.03.2016, якою ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні попередньої її заяви про зняття судимості від 09.03.2016.

Відповідно до абз. 3 ч.7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо зняття судимості розгляд повторного клопотання з цього ж питання може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Чинний КПК України не розрізняє причини відмови у задоволенні клопотання щодо зняття судимості та пов`язує можливість розгляду повторного клопотання з цього приводу лише із закінченням 1 року з дня прийняття ухвали суду про відмову.

За таких обставин, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції, як про це просить у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зняття судимості - без змін

На підставі ст. 404 КПК України уточнити в мотивувальній частині ухвали посилання суду на норми КПК України зазначивши не ч.6, а абз. 2 ч.7 ст. 539 КПК України.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_2
Суддя : ОСОБА_3
ОСОБА_4