Справа №162/179/17
Номер провадження 1-кс/162/80/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року смт. Любешів
Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського

ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000055 від 27 лютого 2017 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України, про вирішення питання про долю речових доказів.

Клопотання надійшло до суду 12 квітня 2017 року.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження - слідчого СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 ,-
ВСТАНОВИВ:
12 квітня 2017 року слідчий СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджене із прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000055 від 27 лютого 2017 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України, про вирішення питання про долю речових доказів.
Своє клопотання обгрунтував тим, що 26 лютого 2017 року близько 17 години декілька осіб, діючи в групі за попередньою змовою, з використанням мисливських собак, гладкоствольних рушниць та мисливських набоїв до них, на території кварталу 15 виділу 14 Мукошинського лісництва ДП Любешівське лісомисливське господарство, що відноситься до земель природно-заповідного фонду, оскільки є частиною заказника Білоозерський, здійснили вистежування, переслідування та відстріл однієї особини самки лося, чим заподіяли істотну шкоду фауні у вигляді підриву популяції в місцях розмноження цього виду тварин лісового масиву, наслідком якого є зникнення даного виду та неможливість відтворення його чисельності на цій території протягом кількох років, а також матеріальні збитки на суму 40 000 грн.

26 лютого 2017 року в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено голову самки лося, полімерні пакети із частинами тушки лося з наявними отворами, що характерні відстрілу, які під розписку були передані на відповідальне зберігання до холодильних камер ДП Любешівське ЛМГ.

27 лютого 2017 року голову самки лося, полімерні пакети із частинами тушки лося з наявними отворами, що характерні відстрілу, було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000055.

01 березня 2017 року слідчим суддею Любешівського районного суду було винесено ухвалу про накладення арешту на вказане майно.

11 квітня 2017 року до СВ Любешівського відділення поліції надійшло звернення від директора ДП Любешівське ЛМГ, у якому останній просить утилізувати рештки лося, а саме шкіри та голови, в зв`язку з неможливістю подальшого зберігання та непридатності у використанні, а тому слідчий просить надання дозволу на знищення шкіри та голови лося, що визнані речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000055.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що речові докази, на які слідчий ОСОБА_3 просить надати дозвіл на знищення, останнім не зафіксовані за допомогою фотографування або відеозапису та докладно не описані. Задоволення клопотання призведе до знищення речових доказів без збереження можливих наявних слідів злочину.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про вирішення питання про долю речових доказів є передчасним та в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000055 від 27 лютого 2017 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України, про вирішення питання про долю речових доказів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: