Справа № 373/2343/16-к

У Х В А Л А
про відмову в арешті майна
27 грудня 2016 року Слідчий суддя Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
27 грудня 2016 року старший слідчий СВ Переяслав-Хмельницького ВП ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про арешт майна та накласти арешт на тимчасову споруду АДРЕСА_1 , для заборони ОСОБА_5 та іншим особам розпоряджатися даним майном будь-яким чином.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 та слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримали, просять задовольнити.
Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ст. 107 КПК України не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думку учасників процесу, судом встановлено наступне.
13 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості за заявою ОСОБА_5 про те, що у невстановлену дату та час невідома особа підробила документи на ім`я ОСОБА_5 щодо надання дозволу на встановлення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_2 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 413-24 від 30 листопада 2016 року зобов`язано ФОП ОСОБА_5 протягом десяти календарних днів з дня отримання цього рішення демонтувати за власний рахунок тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, яка встановлена по АДРЕСА_2 з відхиленням від паспорту прив`язки, виданого 01.10.2013 року за № 105 та привести земельну ділянку до попереднього стану. Відповідно до паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в межах АДРЕСА_2 замовником являється ФОП ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
В силу п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому п. 2 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Слід зауважити, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України є злочином з нематеріальним складом. Предметом такого злочину мажуть бути документи, печатки, штампи чи бланки. Об`єктивна сторона цього злочину - підроблення документів, збуті такого документа, а також виготовлення підроблених печаток штампів чи бланків та їх збут. Суюєктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка.
За правилами ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.
Враховуючи склад даного кримінального правопорушення, а також відсутності відомостей про пред`явлення підозр конкретним особам, відсутності достатніх доказів належності тимчасової споруди конкретним особам, відсутність пояснень осіб, які надавали дозволи та приймали рішення, вважаю, що достатніх правових підстав, передбачених п.1 та п.2 ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_2 з підстав - немає.
Крім того, виходячи з диспозиції ст. 358 КК України та завдань арешту майна, які передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України, тимчасова споруда як об`єкт нерухомості не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а у випадку самочинного будівництва або будівництва за підробленими документами до неї не застосовуються правила спеціальної конфіскації.
Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Отже, розглянувши клопотання та дослідивши матеріали, додані до нього, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що арешт майна, про яке він просить, є заходом забезпечення кримінального провадження порушеного за ч.1 ст. 358 КК.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1