печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної прокуратури України радник юстиції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0002094 від 14.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190, ч. З ст. 209 КК України,звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1 га., кадастровий номер :01:097:0038 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_4 , з тимчасовим позбавленням права на користування та відчуження даного об`єкту нерухомості.
Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_3 та обґрунтовано наступним. Управлінням розслідування кримінальних проваджень ГСУ фінансових розслідувань ДФС України здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002094 від 14.11.2014 за фактом розкрадання чужого майна, умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами Державної іпотечної установи, шахрайства та зловживання повноваженнями службовими особами юридичної особи за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 209 КК України.
Так, службові особи Державної іпотечної установи та низки банківських установ зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів, пов`язаних із заволодінням державним майном, а саме бюджетними коштами в особливо великих розмірах.
Зокрема, Державною іпотечною установою авансуються лише окремі банки-партнери, з метою придбання нерухомості за завищеною вартістю та в порушення вимог п. 5 р. II ч. 1 ст. 66 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про національний банк України» розміщуються на депозитних рахунках у приватних банківських установах державні кошти.
Крім того, службові особи банків-партнерів, діючи з метою ухилення від сплати податку на прибуток, здійснюють завищення валових витрат шляхом придбання безнадійних іпотечних кредитів за рахунок коштів Установи, тим самим ухиляються від сплати податків в особливо великих розмірах.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 22.08.2013р. між Державною іпотечною установою та ПАТ «КБ «Промекономбанк» укладено кредитний договір № 29/2. Предметом до 01.09.2014р. для здійснення позичальником кредитування замовника будівництва ТОВ «Тренд Компані» для завершення будівництва об`єкту житлового призначення за будівельною адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Жовтнева, буд. 105-к.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ТОВ «Тренд компані» (надалі - Іпотекодавець) та ДІУ (Іпотекодержатель) укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 29/2.1-3 від 22.08.2013.
Згідно п. 1 предметом Договору іпотеки, крім іншого, являлась земельна ділянка площею 0,1 га., кадастровий номер :01:097:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в Київські обл., м. Ірпінь, вул. Жовтнева, буд 105-к та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від ЗО липня 2013 року реєстровий № 2207, укладеного між ТОВ «Тренд компані» та ТОВ «Давір-Фінанс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , реєстраційний номер нерухомого майна 09, № запису про право власності 1926604.
В свою чергу, вищевказана земельна ділянка належала на праві власності ТОВ «Давір-Фінанс» на підставі договору від 30.12.2011 купівлі- продажу земельної ділянки розміром 0,1000га, кадастровий номер :01:097:0038 між ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності діяв гр. ОСОБА_6 та ТОВ «Давір-Фінанс». Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №946.
На теперішній час триває судовий процес ініційований ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 29/2.1-3 від 22.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 , реєстровий номер - 229), укладеного між ТОВ «Тренд Компані» і Державною іпотечною установою (справа № 367/6836/13-ц).
23.08.2013р. на виконання кредитного договору №29/2, укладеного між Державною іпотечною установою (надалі по тексту - ДІУ) і ПАТ «КБ «Промекономбанк» (надалі по тексту - Банк), перераховано 8 100 000,00грн.
Земельна ділянка площею 0,1га., кадастровий номер :01:097:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , передана у власність ОСОБА_4 (підстава: рішення Апеляційного суду Київської області у справі № 367/52/13-ц від 24.07.2013р.).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №88130615 від 26.05.2017 власником якої являється ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Листом ДФС № 17/42/5/99-99-23-01-16 від 04.10.2016 ДІУ повідомлено про визнання потерпілим у кримінальному провадженні№0002094 від 14.11.2014 про що представнику потерпілого ОСОБА_8 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
24.05.2017 за №11429/6 до Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України в порядку ст.ст. 220, 221 КПК України за №3444/15 від 24.05.2017 надійшло клопотання Державної іпотечної установи з проханням накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :01:097:0038.
Відповідно до приписів ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину.
Вищевказана земельна ділянка, яка перебуває в іпотеці Державної іпотечної установи та за рішенням Апеляційного суду Київської області у справі № 367/52/13-ц від 24.07.2013р. передана у власність ОСОБА_4 , відповідає критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України, тобто як така, що використана як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України на нього може бути накладений арешт. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили.
Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали додані до клопотання, розглянувши у відсутність особи, якій належить нерухоме майно, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Звернувшись із клопотанням про арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , прокурор не визначив з якою метою визначеною ч2 ст.170 КПК України необхідно накласти арешт. За відсутністю належного обґрунтування підстав для задоволення клопотання не існує.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,8,132,170-174,309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна, залишити без задоволення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1