Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 1-49/10/1605
В И Р О К

Іменем України

17 березня 2010 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

Головуючої судді: Кривчун Т.О., при секретарі: Сапі А.М., за участю прокурора Юрченка С.Л., підсудної ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2. Полтавської області, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученої, не працюючої, утриманців не має, мешкає по вул. Нова, 18 в с. Лазірки Оржицького району, Полтавської області, раніше не судимої,

- у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 скоїла злочини за таких обставин.

На початку січня місяця 2009 року ОСОБА_1 погодилася на пропозицію своєї знайомої ОСОБА_2 про виготовлення пенсійного посвідчення і, маючи на меті отримати документ, який надає право безкоштовного проїзду в залізничному транспорті приміського сполучення, діючи з прямим умислом, маючи намір спрямований на підроблення документу, який видається державною установою і надає певні права, керуючись корисливими мотивами, у січні місяці 2009 року надала ОСОБА_2 свою фотокартку, вступивши з нею у змову. Через декілька днів вона отримала від ОСОБА_2 пенсійне посвідчення , в якому була вклеєна її фотографія та заповнені її анкетні дані.

04.03.2009 року ОСОБА_2 померла.

Окрім цього. ОСОБА_1 04 січня 2010 року на залізничній станції Гребінка Південної залізниці здійснила посадку на приміський електропотяг № 6330 сполученням «Гребінка-Ромодан». При перевірці в цьому потягу проїзних документів у пасажирів провідником та працівником міліції, о 21 годині 00 хвилин 04 січня 2010 року на вимогу провідника предявити проїзні документи по зупиночній платформі «147км» Південної залізниці, яка знаходиться у Гребінківському районі Полтавської області. ОСОБА_1 діючи з прямим умислом, маючи намір спрямований на використання документу, який видається державною установою, маючи підроблене пенсійне посвідчення №19908, яке надає право на безоплатний проїзд всіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі), автомобільним транспортом загального користування (за винятком таксі) в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів в межах області (Республіки Крим) за місцем проживання; згідно постанови КМУ від 16.08.1994 р. N555, предявила його провіднику електропотягу як проїзний документ. Після виявлення у предявленому посвідченні ознаків підробки провідник передала його працівникам міліції.

Згідно висновку експерта №ЕК-3 від 21.01.2010 року за результатами криміналістичної експертизи документа, бланк наданого на дослідження пенсійного посвідчення №19908, рукописно заповненого на імя ОСОБА_1, виготовлений поліграфічним способом. Печатка, відтиски якої є у посвідченні, виготовлена по технології офіційного виробництва мастичних печаток. Будь-яких слідів, характерних для видозмінення реквізитів способом переклейки, підчистки, травлення, змивання, дописки, до печатки не виявлено.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину визнала повністю та показала, що, у січні 2010 року вона їхала електропотягом сполученням «Гребінка-Ромодан», при перевірці квитків вона спочатку показала провіднику свій квиток, а потім пред»явила посвідчення, яке у неї вилучили та повели її до лінійного відділу міліції, де їй стало погано, тому викликали швидку допомогу.

Зазначає, що у січні 2009 року вони з ОСОБА_2 їхали в потягу до лікарні в м. Лубни та в розмові остання, дізнавшись про те, що вона має незадовільний стан здоров»я, у зв»язку з чим не працює, скрутне матеріальне становище, запропонувала їй допомогти (виготовити посвідчення, яке б давало право безплатного проїзду), на що вона погодилася та передала ОСОБА_2 свою фотокартку для даного посвідчення. В кінці лютого 2009 року ОСОБА_3 передала їй посвідчення, виписане на її ім»я, яке вона використала у минулому році одного разу, а саме 20.09.2009р., їдучи до м. Київ. Погодитися на виготовлення такого посвідчення її змусило скрутне матеріальне становище, в якому вона перебувала, особливо протягом останніх років, коли за станом здоров»я змушена була звільнитися з роботи та не мала взагалі будь-яких доходів, перебуваючи фактично за межею бідності.

Зважаючи на те, що підсудна ОСОБА_1 свою вину у скоєному злочині визнала повністю, та не заперечувала щодо визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які нею визнаються, суд, за згодою підсудної, прокурора, на підставі ст.299 КПК України не досліджував інші докази по справі, обмежившись дослідженням матеріалів, які характеризують особу підсудної. .

Показання ОСОБА_1, зібрані по справі докази переконують суд у тому, що дії підсудної органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.ч.2,3 ст.358 КК України, оскільки вона за попередньою змовою з ОСОБА_2 підробила посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і яке надає певні права, з метою його використання та використала завідомо підроблений документ.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, те, що підсудна вчинила злочини невеликої та середньої тяжкості, дані про особу винної, обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання.

Судом установлено, що ОСОБА_1 раніше не судима (а.с.59,61), до адміністративної відповідальності не притягувалася (а.с.67).

За місцем реєстрації і проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. Полтавської області ОСОБА_1 характеризується позитивно як така, що за час проживання на території сільської ради проявила себе з кращої сторони, скарг від сусідів та односельців на її адресу не надходило, компрометуючих матеріалів на неї сільська рада не має (а.с.70).

Згідно довідки від 19.01.2010р. №109 Оржицької центральної районної лікарні. Медичного висновку Гребінківської ЦРЛ від 05.01.2010р., ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.69,71).

У судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 хворіє на ревматизм, остеохондроз, періодично з приводу даних захворювань відвідує лікарів у різних лікарняних закладах (зокрема, в м. Лубни), однак на обліку в Оржицькій ЦРЛ за місцем реєстрації не перебуває у зв»язку із значною відстанню від її місця проживання до даного лікарняного закладу та незручністю, внаслідок цього можливості дістатися до лікарні, відсутністю фінансових можливостей для цього.

Судом установлено, що протягом останніх трьох років ОСОБА_1 не працює, на обліку у Центрі зайнятості не перебуває, будь-яких доходів не одержує, фактично знаходиться за межею бідності, перебуває у скрутному матеріальному становищі, стан здоров»я її за цей час погіршився, що і змусило її вчинити інкриміноване їй протиправне діяння.

Обставинами, які помякшують покарання підсудної, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця проживання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної, судом не встановлено.

Відповідно до СТ.69 КК України, за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі.

встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

При призначенні покарання за ч.2 ст. 358 КК України суд вважає за можливе, враховуючи наявність декількох помякшуючих обставин, про що було зазначено вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, а саме того, що підсудна вперше вчинила злочин середньої тяжкості, даних про особу винної, яка виключно позитивно характеризується за місцем проживання^ має незадовільний стан здоров»я, перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, у виді штрафу, яке, на думку суду, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання за ч.З ст. 358 КК України суд, з урахуванням помякшуючих обставин, ступеня тяжкості вчиненого злочину, а саме того, що підсудна вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, вищенаведених даних про особу винної, вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею НОВИХ злочинів.

Відповідно до Ч.4 ст.53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф з розстрочкою виплати певними частинами строком до трьох років.

З урахуванням майнового стану ОСОБА_1 суд вважає за можливе призначити штраф з розстрочкою виплати на строк один рік.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.ст.80,81 КПК України.

Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст.93 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324, 332-335 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 358 КК України та призначити їй покарання:

за Ч.2 ст.358,ст.69 КК України - штраф у розмірі 510 грн.;

за ч.З СТ.358 КК України - штраф у розмірі 510 грн. .

На підставі ч.І ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 550 (пятсот пятдесят) грн.

Розстрочити виплату штрафа на на строк один рік (з квітня 2010р. по квітень 2011р.) по 46,00 (сорок шість) грн. щомісячно протягом вказаного періоду, із сплатою залишку в кінці періоду).

Запобіжний захід ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили, залишити підписку про невиїзд.

Речові докази - підроблене пенсійне посвідчення №19908 на імя ОСОБА_1 та талон обліку

безкоштовного проїзду, приєднані до матеріалів справи, - зберігати весь час при справі.

Стягнути з засудженої ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ з обслуговування ЛУ на ПЗ при УМВС України на залізничному транспорті (код 35973367, р/р 0492, МФО 851011, Банк: ГУДКУ у Харківській області, за експертизу № ЕК-3 від 21.01.2010р.) 338,04 (триста тридцять вісім гривень 04коп.) грн. судових витрат за проведення криміналістичної експертизи документа.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 15 (пятнадцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_4