Справа № 428/323/15-к
Провадження № 11-кп/782/54/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 березня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської областізмінену та доповнену апеляційну скаргу прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури та апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Борівське м.Сєвєродонецька Луганської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
25.12.2003 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, постановою Краснолучського міського суду Луганської області від 25.05.2005 року не відбута частина покарання замінена на виправні роботи строком 1 рік 11 місяців 2 дні з утриманням 20 % заробітної плати в дохід держави,
17.02.2006 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.307 ч.2, 71, 72 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 04.01.2011 року умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 24 дні,
05.04.2012 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.ст.309 ч.1, 263 ч.1, 185 ч.3 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 13.05.2014 року умовно-достроково із Суходольської ВК №36 на строк 8 місяців 5 днів, засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання частини не відбутого покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.04.2012 року у вигляді 2 (двох) місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений до набрання вироком законної сили.
Строк покарання обчислено з дня його фактичного виконання.
Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 11.12.2014 року по 12.01.2015 року та з 18.11.2015 року по 08.04.2016 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.
Доля речових доказів по справі вирішена.
Процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи №1015/395 від 22 грудня 2014 року у розмірі 294 гривні 84 коп. та товарознавчої експертизи №639/7 від 15.12.2014 року у розмірі 343 гривні 98 коп. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 11.12.2014 року, приблизно о 04 годині, маючи злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна, таємно, з корисливих намірів, діючи повторно, шляхом пошкодження захисного ролету віконної рами, через вікно проник до приміщення салону «Fashionroom», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де знайшов майно загальною вартістю 1 833 гривні 30 коп., яке належить потерпілій ОСОБА_8 , та реалізуючи свій злочинний намір, переніс вказане майно на підвіконня вікна, через яке проник до приміщення, для подальшого винесення його та розпорядження на власний розсуд. Однак свій злочинний намір не довів до кінця з незалежних від його волі причин, у зв`язку з тим, що був затриманий працівниками міліції в приміщенні салону «Fashiоnroom» під час вчинення вказаного злочину.
В зміненій та доповненій апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок суду через істотні порушення кримінального процесуального закону, які полягають у неправильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок та призначити йому більш м`яке покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, так як він страждає на тяжке захворювання, має на утриманні малолітню дитину, щиро розкаявся у скоєному правопорушенні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення, в апеляційному порядку не оспорюються, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорювалися сторонами в суді першої інстанції і докази щодо них згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду судового рішення щодо фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та правильності застосування норм матеріального закону при кваліфікації дій обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що призначене йому покарання є занадто суворим внаслідок недостатнього врахування судом даних про його особу та обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів вважає безпідставними.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання за скоєний злочин, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.
Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання за скоєний злочин, судом першої інстанції обґрунтовано враховані фактичні обставини кримінального провадження та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння корисливих злочинів, та призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України.
Апеляція прокурора, яку він змінив та доповнив підлягає задоволенню у повному обсязі, так як відповідно до вимог ч.2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Так, ухвалою апеляційного суду Луганської області від 21 червня 2016 року вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області відносно ОСОБА_7 був скасований з підстав порушення права обвинуваченого на захист. Крім того, в ухвалі суду було надано оцінку апеляційним вимогам прокурора, щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та зазначено, що наведене обґрунтування апеляційних вимог в цій частині не є переконливими, а призначене судом покарання за своїм розміром не є явно несправедливим через м`якість.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання ОСОБА_7 за своїм видом і розміром є таким, яке не відповідає вимогам ч.2 ст. 416 КПК України, а тому вирок суду підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 410, 411, 416, 418 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Змінену та доповнену апеляційну скаргу прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури задовольнити повністю.
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити. Вважати ОСОБА_7 засудженим за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, та на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 5 квітня 2012 року і остаточно призначити до відбування покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 20 грудня 2016 року, зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання під вартою до 9 березня 2017 року включно та з 11 грудня 2014 року по 12 січня 2015 року, з 18 листопада 2015 року по 08 квітня 2016 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
СУДДІ:

________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3