11-кп/775/369/2017(м)
264/2392/15-к

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2017 року про повернення заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвало Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2017 року повернуто заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В ухвалі суд першої інстанції посилається на те, що загальний порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку передбачений ст. 539 КПК України, за частиною першою якої до числа суб`єктів звернення до суду з означених питань віднесено засудженого. Водночас спеціальними нормами КВК України визначено порядок дострокового звільнення засуджених від відбування покарання. Так, зокрема, статтею 107 цього Кодексу передбачено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. Незважаючи на відсутність такого звернення, частина третя статті 154 КВК України зобов`язує адміністрацію установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. При цьому, законодавець поставив виконання адміністрацією цього обов`язку під судовий контроль, надавши засудженим право оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань відповідно до п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України.
Таким чином, законом урегульовано порядок, за яким питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання має попередньо вирішуватися адміністрацією установи виконання покарань та визначено механізм запобігання порушень прав засуджених з боку адміністрації.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить переглянути рішення суду першої інстанції та застосувати відносно нього законопроект №4313 про внесення змін до ч.5 ст. 72 КК України про те, що один день прибування в СІЗО дорівнює двом дням відбуття покарання. Застосувати відносно нього ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повертаючи заяву засудженого ОСОБА_6 , прийшов до передчасного та необґрунтованого рішення.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає положенням діючого КПК України, оскільки суд мав провести розгляд заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, яке передбачено ст. 81 КК України та ст. 154 КВК України, по суті та прийняти відповідне рішення про задоволення або відмову у задоволенні заяви засудженого.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що розгляд заяв про умовно-дострокове звільнення, відноситься до компетенції місцевих судів, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання та у зв`язку з цим приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з поверненням матеріалів кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2017 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати, а матеріали кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Судді: