23 грудня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю власника майна ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Згідно із отриманою із відповідних державних реєстрів, де зареєстровано право власності на нерухоме майно, інформацією, ОСОБА_3 є власником наступного нерухомого майна: кв. АДРЕСА_1 ; кв. АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 ; кв. АДРЕСА_4 ; кв. АДРЕСА_5 ; кв. АДРЕСА_6 ; буд. АДРЕСА_7 ; буд. АДРЕСА_8 . Під час ознайомлення із інвентарними справами було встановлено порушення вимог ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», так як право власності на зазначене майно набуто ним шляхом прийняття в дарунок за договорами дарування. Слідство вважає, що дії ОСОБА_3 з придбання вказаного майна є його, як службової особи, незаконним збагаченням з тих підстав, що пов`язане із порушенням ним своїх службових обов`язків з використанням свого службового становища; предметом цих порушень є отримана ним неправомірна вигода; отримані ним матеріальні блага набуті ним безоплатно чи за ціною, яка нижча за мінімальну ринкову. У зв`язку з тим, що майнові блага можуть бути використані, як доказ вчинення злочину, для запобігання їх відчуженню чи пошкодженню, прохає накласти арешт на його зазначене нерухоме майно.
ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що майно набував на законних підставах, а на даний момент частина з наведеного переліку не є його власністю.
Представник також заперечувала проти задоволення клопотання. Пояснила, що частина з наведеного прокурором переліку майна вже йому не належить. Так, на даний час він вже не є власником кв. АДРЕСА_2 ; кв. АДРЕСА_4 ; кв. АДРЕСА_5 ; кв. АДРЕСА_6 ; кв. АДРЕСА_9 ; є власником лише 50 % нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 . Вказане майно є власністю інших осіб, до якої ОСОБА_3 ніякого відношення не має. Шляхом накладення арешту на майно цих осіб будуть порушені їх права на безперешкодне користування своєю власністю. На підтвердження своїх висловлювань ніяких письмових доказів про зміну права власності на вказані об`єкти нерухомого майна з ОСОБА_3 на інших осіб, не надала.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Нормою частини другої цієї статті встановлено, що а решт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчої, власника майна ОСОБА_3 , з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню.
Якщо при накладенні арешту будуть порушені права інших осіб, які є власниками чи співвласниками того нерухомого майна, яке вказано прокурором у клопотанні про накладення арешту, то ці особи, в порядку ст. 174 КПК України, можуть звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Накласти арешт на наступне нерухоме майно: кв. АДРЕСА_1 ; кв. АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення по АДРЕСА_3 ; кв. АДРЕСА_4 ; кв. АДРЕСА_5 ; кв. АДРЕСА_6 ; кв. АДРЕСА_9 ; буд. АДРЕСА_8 , яке є власністю ОСОБА_3 , шляхом заборони його відчуження.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчій суддя ОСОБА_1