Номер провадження: 11/785/32/17
Номер справи місцевого суду: 1519/1-867/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 , а також заперечення адвокатів ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_12 на апеляцію постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2016 року про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уроджден- ця м. Нова Каховка, Херсонської області, з вищою осві- тою, одруженого, не працюючого, що мешкає по АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гомель Республіки Білорусь, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, не працюючого, що мешкає в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Саврань, Одеської облас- ті, українця, громадянина України, з середньою спеці- альною освітою, одруженого, не працюючого, що меш- кає в с. Осички Савранського району Одеської області,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на- родження, уродженки с. Мирутин, Славутського райо- ну, Хмельницької області, українки, громадянки Украї- ни, з середньою спеціальною освітою, що мешкає в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід обвинуваченим залишено у вигляді підписки про невиїзд.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового слідства, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачуються у скоєні кримінальних правопорушень при наступних обставинах: З 6 липня 2009 року до 15 листопада 2010 року прапорщик ОСОБА_9 проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_5 у посаді інспектора прикордонної служби ІІ категорії 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який розташований на території міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_4 . Разом із ОСОБА_9 в період з 8 грудня 2004 року до 15 листопада 2010 року військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_5 у посаді інспектора прикордонної служби ІІ категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » проходила прапорщик ОСОБА_12 . З 5 лютого до 15 листопада 2010 року військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_5 у посаді інспектора прикордонної служби І категорії 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » проходив старший прапорщик ОСОБА_11 . З 9 червня до 19 листопада 2010 року військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_5 у посаді інспектора прикордонної служби І категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » проходив прапорщик ОСОБА_10 . Проходячи службу у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » вищевказані особи систематично призначалися до складу наряду з охорони державного кордону України, ОСОБА_9 «Контроль за режимом», а ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 «Перевірка документів». Відповідно до ст.24 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 під час виконання покладених на них обов`язків являлися представниками влади, тобто службовими особами.
Будучи службовими особами, які входять до складу наряду з охорони державного кордону України ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відповідно до вимог ст.ст.19, 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст.2, 3, 4, 6, 7, 8 Закону України «Про прикордонний контроль», ст.ст.9, 11, 12 Закону України «Про державний кордон України», п.п.6, 10, 53, 54, 104, 111, 132 «Інструкції з організації і здійснення прикордонного контролю», затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 5 жовтня 2004 року №711ДСК, п.4.1 «Тимчасового положення про відділ Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2006 року №407, Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна в пункту пропуску через державний кордон України «Міжнародний аеропорт Одеса», затвердженого 1 січня 2008 року спільним рішенням начальників ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_8 , та своїх функціональних обов`язків були зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням прикордонного режиму, здійснювати пропуск в установленому порядку осіб через державний кордон, запобігати та не допускати перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну; мали право перевіряти осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну, робити в них відповідні відмітки, тимчасово їх затримувати і вилучати, шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, у передбачених випадках та встановленим порядком не пропускати іноземних осіб через державний кордон України. 26 жовтня 2010 року ОСОБА_9 було призначено до складу наряду з охорони державного кордону України «Контроль за режимом», а ОСОБА_10 «Перевірка документів» та в цей день рейсом №OTL542 сполученням «Алеппо (Сирія) Одеса» на в`їзд в Україну до міжнародного аеропорту «Одеса» прибула група громадян Іраку для навчання в Одеському державному медичному університеті. Тоді ж ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , прагнучи протиправно збагатитися, вирішили спільно вимагати від вказаних громадян Іраку хабарі за їх безперешкодний пропуск через державний кордон України. З цією метою, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовилися, що ОСОБА_9 під час здійснення прикордонного контролю у залі оформлення прильоту міжнародного аеропорту «Одеса» повідомить вказаним громадянам Іраку, що їх безперешкодний пропуск на територію України можливий лише у випадку передачі йому ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_10 хабара, а ОСОБА_10 буде безпосередньо отримувати хабарі, частину з яких передавати ОСОБА_9 . Групу зазначених вище громадян Іраку від навчального закладу зустрічав громадянин ОСОБА_14 , через якого ОСОБА_9 поставив вимогу громадянам ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , Фрхату Омару Абдуллазізу, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та Абдулхаміду Ібрахіму Мажіду, а всього 12 особам, передати йому ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_10 хабар в сумі 50 доларів США з кожного іноземця, тобто у загальній сумі 600 доларів США. При цьому ОСОБА_9 пригрозив, що у разі відмови від передачі хабара він ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_10 завдяки своєму службовому становищу будуть вживати заходи для прийняття уповноваженими особами Державної прикордонної служби України рішення про відмову в пропуску цих осіб через державний кордон України з подальшим поверненням до країни громадянства. Хабар в сумі 50 доларів США кожний вказаний громадянин Іраку повинен покласти у свій паспорт, який разом із грошовими коштами передати в кабіну паспортного контролю № НОМЕР_1 залу прильоту міжнародного аеропорту «Одеса», де службу по перевірці документів ніс ОСОБА_10 , про що ОСОБА_14 повідомив зазначеним громадянам Іраку. Вважаючи погрози ОСОБА_9 та ОСОБА_10 реальними та такими, що можуть заподіяти шкоду їх правам та законним інтересам, громадяни Іраку ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_28 , всього 12 особам, були вимушені погодитися з такою вимогою, для чого кожний вклали у свій паспорт грошові кошти в сумі по 50 доларів для їх подальшої передачі як хабара ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . У цей же день, о 20-й годині, під час здійснення паспортного контролю ОСОБА_10 , перебуваючи у кабіні паспортного контролю №3 залу прильоту міжнародного аеропорту «Одеса», діючи за попередньою змовою групою осіб у співучасті з ОСОБА_9 , кожен раз повторно, одержав від 12 громадян Іраку, а саме: ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_28 хабар, поєднаний з вимаганням хабара, у вигляді грошових коштів в сумі 50 доларів США від кожного з перелічених осіб, а всього в загальній сумі 600 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, який діяв на той час, складала 4746 грн. 96 коп., за те, що він ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_9 завдяки своєму службовому становищу здійснять безперешкодний пропуск зазначених осіб через державний кордон України, тобто за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданої їм влади та службового становища. Крім того, 15 листопада 2010 року ОСОБА_9 було призначено до складу наряду з охорони державного кордону України «Контроль за режимом», а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 «Перевірка документів». Цього ж дня, о 5 годині 43 хвилині рейсом №WRC 7736 сполученням «Алеппо (Сирія) Одеса» на вїзд в Україну до міжнародного аеропорту «Одеса» прибули 136 іноземних громадян, серед яких 87 громадян Іраку. Після прибуття до міжнародного аеропорту «Одеса» рейсом №WRC 7736, прагнучи протиправно збагатитися за рахунок громадян Іраку, які прибули до України з метою навчання у вищих учбових закладах міст Харкова та Тернополя, ОСОБА_9 , діючи повторно, запропонував ОСОБА_11 , а після нього через деякий час і ОСОБА_12 , спільно з ним вимагати від зазначених осіб хабарі за їх безперешкодний пропуск через державний кордон України. З цією метою, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 домовилися, що ОСОБА_9 під час здійснення прикордонного контролю у залі оформлення прильоту міжнародного аеропорту «Одеса» повідомить вказаним громадянам Іраку, що їх безперешкодний пропуск на територію України можливий лише у випадку передачі йому ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_11 хабара, а ОСОБА_11 буде безпосередньо отримувати хабарі, частину з яких передавати ОСОБА_9 . Окремо від ОСОБА_11 ОСОБА_9 аналогічним чином для одержання хабарів розподілив ролі із ОСОБА_12 .
У той же день, о 8-й годині, ОСОБА_9 , знаходячись у зв`язку з виконанням службових обов`язків у залі оформлення прильоту міжнародного аеропорту «Одеса» дізнався, що одну групу громадян Іраку в кількості 43 особи, які слідували на навчання у місто Харків, від навчального закладу зустрічає громадянин ОСОБА_30 Абді. Тоді ж ОСОБА_9 через ОСОБА_31 . Абді поставив вимогу цим громадянам Іраку в кількості 43 особи, передати йому ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_11 хабар в сумі 100 доларів США з кожного іноземця. При цьому ОСОБА_9 пригрозив, що у разі відмови від передачі хабара він ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_11 , завдяки своєму службовому становищу будуть вживати заходи для прийняття уповноваженими особами Державної прикордонної служби України рішення про відмову в пропуску цих осіб через державний кордон України з подальшим поверненням до країни громадянства. Також ОСОБА_9 зобов`язав ОСОБА_31 . Абді зібрати з кожного прибулого громадянина Іраку по 100 доларів США та особисто передати ці гроші в кабіну паспортного контролю № НОМЕР_2 залу прильоту міжнародного аеропорту «Одеса», де службу по перевірці документів ніс ОСОБА_11 . Про вимогу ОСОБА_9 та ОСОБА_11 громадянин ОСОБА_32 . Абді повідомив вказаним громадянам Іраку. Вважаючи погрози ОСОБА_9 та ОСОБА_11 реальними та такими, що можуть заподіяти шкоду їх правам та законним інтересам, громадяни Іраку ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , Давуд Ссмон Мовафк, Джбара Мохаммед Саад, ОСОБА_44 , Хаммад Ахмед Фуад, Факхр Алдін Амір Фалах, Ахмед Мустафа Ріядх, Хасан Саджад Абдулкадхім, Салім Сабхан Давуд, Аль-Каабі Ахмед Абдулкарім, Халіл Мустафа Іхшан, Альгазал Майтам Атіях, Алі Ахмед Кхудхур, Мортада Мохаммед Ріядх, Шаро Кутаіба Мохаммед, Аль-Баяті Хуссейн Аббас, Аль Мохе Ахмед Махмуд, Алясірі Заід Джаліл, Асеба Раад Хуссейн, Машхадані А Алрахман, Аль-Масаараві Абдулрасул Сабах, Халаф Ахмед Дхеяб, Саадаллах Ахмад АБД, Аль-Шуваілі Мохаммед Салман, Алнассар Ахмед Хабіб, Аль-Асаді Хуссейн Карім, ОСОБА_45 , Аль-Дамі Амір Меджбел, Мудхафар Хусам Маан, а всього 40 осіб, були вимушені погодитися з такою вимогою, для чого передали ОСОБА_46 . Абді кожний по 100 доларів США, а всього грошові кошти на загальну суму 4000 доларів США, для їх подальшої передачі як хабара ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . У цей же день, о 8-й годині, під час здійснення паспортного контролю ОСОБА_11 , перебуваючи у кабіні паспортного контролю №4 залу прильоту міжнародного аеропорту «Одеса», діючи за попередньою змовою групою осіб у співучасті з ОСОБА_9 , кожен раз повторно, одержав через ОСОБА_31 . Абді від вищезазначених 40 громадян Іраку, поєднаний з вимаганням хабара, у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США від кожного з них, а всього в загальній сумі 4000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, який діяв на той час, складало 31718 грн. 08 коп., за те, що він ( ОСОБА_11 ) та ОСОБА_9 завдяки своєму службовому становищу здійснять безперешкодний пропуск зазначених осіб через державний кордон України, тобто за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданої їм влади та службового становища. Отримані в якості хабара грошові кошти в сумі 4000 доларів США ОСОБА_11 сховав у столі кабіни паспортного контролю №4, в якій ніс службу. Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_11 , довідавшись про те, що протиправну вимогу ОСОБА_9 щодо передачі хабара виконали лише 40 громадян Іраку вказаної групи, висловив з цього приводу своє невдомовлення ОСОБА_46 . Абді, пригрозивши вчинити дії щодо заборони пропуску через державний кордон України осіб, які відмовилися передати хабар. У зв`язку з цим ОСОБА_32 . Абді знову повідомив громадянкам Іраку ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , які спочатку не бажали давати хабар, вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Розуміючи, що у разі невиконання вимог ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ними можуть бути вчинені дії про заборону в`їзду на територію України громадянки Іраку ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , були вимушені погодитися задовольнити протиправні грошові вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . У цей же день, о 8-й годині, під час здійснення паспортного контролю ОСОБА_11 , перебуваючи у кабіні паспортного контролю №4 залу прильоту міжнародного аеропорту «Одеса», діючи за попередньою змовою групою осіб у співучасті з ОСОБА_9 , кожен раз повторно, одержав від громадянок Іраку ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 хабар, поєднаний з вимаганням хабара, у вигляді грошових коштів в загальній сумі 380 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, який діяв на той час, складало 3013 грн. 28 коп., за те, що він ( ОСОБА_11 ) та ОСОБА_9 завдяки своєму службовому становищу здійснять безперешкодний пропуск зазначених осіб через державний кордон України, тобто за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданої їм влади та службового становища. Безпосередньо після одержання хабара в сумі 4380 доларів США ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було викрито у цьому правоохоронними органами, а предмета хабара вилучено. Окрім того, у той же день, о 8-й годині 15 листопада 2010 року, ОСОБА_9 , знаходячись у зв`язку з виконанням службових обов`язків у залі оформлення прильоту міжнародного аеропорту «Одеса» дізнався, що одну групу громадян Іраку в кількості 16 осіб, які слідували на навчання до Тернопільського державного медичного університету, від навчального закладу зустрічає громадянин Алалаві Мохаммед Дхафер. Тоді ж ОСОБА_9 , реалізуючи спільний із ОСОБА_12 умисел на вчинення за попередньою змовою групою осіб вимагання та одержання хабарів від громадян Іраку, які прибули до України з метою навчання у вищих учбових закладах міста Тернополя, через ОСОБА_50 поставив вимогу вказаним громадянам Іраку в кількості 16 осіб, передати йому ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_12 хабар в сумі 100 доларів США з кожного іноземця. При цьому ОСОБА_9 пригрозив, що у разі відмови від передачі хабара він ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_12 , завдяки своєму службовому становищу будуть вживати заходи для прийняття уповноваженими особами Державної прикордонної служби України рішення про відмову в пропуску цих осіб через державний кордон України з подальшим поверненням до країни громадянства.
Також ОСОБА_9 зобов`язав ОСОБА_50 зібрати з кожного прибулого громадянина Іраку по 100 доларів США та особисто передати ці гроші в кабіну паспортного контролю № НОМЕР_3 залу прильоту міжнародного аеропорту «Одеса», де службу по перевірці документів несла ОСОБА_12 . Про вимогу ОСОБА_9 та ОСОБА_12 громадянин ОСОБА_50 повідомив вказаним громадянам Іраку. Вважаючи погрози ОСОБА_9 та ОСОБА_12 реальними та такими, що можуть заподіяти шкоду їх правам та законним інтересам, громадяни ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 та ОСОБА_65 , а всього 15 осіб, були вимушені погодитися з такою вимогою, для чого передали ОСОБА_50 кожний по 100 доларів США у своїх паспортах, а всього грошові кошти на загальну суму 1500 доларів США, для їх подальшої передачі як хабара ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . У цей же день, о 8-й годині, під час здійснення паспортного контролю ОСОБА_12 , перебуваючи у кабіні паспортного контролю №2 залу прильоту міжнародного аеропорту «Одеса», діючи за попередньою змовою групою осіб у співучасті з ОСОБА_9 , кожен раз повторно, одержала через ОСОБА_50 від 15 громадян Іраку, а саме: ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_59 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 та Албнгіна Аймена Алі хабар, поєднаний з вимаганням хабара, у вигляді грошових коштів в сумі 100 доларів США від кожного з перелічених осіб, а всього в загальній сумі 1500 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України, який діяв на той час, складало 11894 грн. 55 коп., за те, що вона ( ОСОБА_12 ) та ОСОБА_9 завдяки своєму службовому становищу здійснять безперешкодний пропуск зазначених осіб через державний кордон України, тобто за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданої їм влади та службового становища. Після одержання хабара прапорщик ОСОБА_12 передала частину предмета хабара прапорщику ОСОБА_9 . Органом досудового слідства дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кваліфіковано за ч.2 ст.368 КК України за ознаками: одержання службовою особою хабара, за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданої йому влади та свого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, поєднане з вимаганням хабара (для кожного). Повертаючи справу на додаткове розслідування суд вказав, що орган досудового слідства під час розслідування вказаної кримінальної справи допустив очевидні численні порушення вимог КПК України, не з`ясував всіх обставин справи, що привело до неповноти та недостовірності досудового слідства та спричинило істотне порушення права підсудних та потерпілих при виконанні вимог, передбачених ст. 277 КПК України ( в ред. 1960 р.), крім того, суд дав оцінку наявним доказам. В апеляції на вказану постанову прокурор просить постанову скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, оскільки, на думку апелянта, нібито допущені в ході слідства факти порушень не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування, адже вони могли бути усунуті в ході судового розгляду справи. Суд, не з`ясувавши думку 70 потерпілих, порушив їх права, та безпідставно повернув справу на додаткове розслідування. Підстави, з яких суд повернув справу на додаткове розслідування, не відповідають дійсності, оскільки всі документи, долучені до справи в ході слідства, були отримані у встановленому законом порядку, належним чином оглянуті та на підставі відповідних документів долучені до справи, всі події, зафіксовані на відеозаписах зали прильоту, були досліджені посекундно, схожість змісту протоколів допитів іноземних громадян пояснюється тим, що обставини скоєного злочину, сприймалися громадянами в один і той же час в одному і тому ж місці однаково. Позиція обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо тиску на них під час досудового розслідування також не може бути прийнята до уваги, оскільки вони мали всі можливості змінити свої показання в ході слідства, та мали можливість користуватися послугами захисників, а пояснення більшості свідків були надані в судовому засіданні у присутності перекладача, залученого у судове засідання з порушенням вимог ст. 270 КПК України, не судом, а стороною захисту, що свідчить про упередженість суду. В запереченнях на апеляцію прокурора адвокат ОСОБА_8 просить залишити апеляцію без задоволення, а постанову суду без змін, посилаючись на те, що неповноту досудового слідства в судовому засідання усунути неможливо. Так, в своїй апеляції прокурор залишив поза увагою чисельні порушення вимог КПК України, фальсифікацію майже 1500 процесуальних документів, складених слідчими під час досудового розслідування, внесення до протоколів допитів потерпілих неправдивих свідчень від їх імені, що в подальшому було підставою у створенні штучного обвинувачення стосовно ОСОБА_9 , крім того прокурор в апеляції не пояснив, яким чином суд повинен був усунути порушення, які були допущені та сфальсифіковані органом досудового розслідування під час слідства. Доводи прокурора про те, що велика кількість потерпілих не була ознайомлена з клопотанням захисту про повернення справи на додаткове розслідування спрямовані на умисне затягування строків судового розслідування справи. Крім того, прокурор умисно приховав факт, що процесуальні права потерпілих були порушені під час винесення прокурором постанов про зміну обвинувачення в суді, 12 потерпілим постанову про зміну обвинувачення оголошено та вручено не було, остаточне обвинувачення містить численні помилки, що позбавляє осіб ефективно здійснювати свій захист.
В запереченнях на апеляцію прокурора адвокат ОСОБА_7 також просить залишити апеляцію без задоволення, а постанову суду без змін, посилаючись на те, що недоліки, неповноту і однобічність досудового слідства в судовому засіданні усунути неможливо, доводи прокурора є штучно створеними та направлені на умисне затягування строків судового розгляду. Прокурор умисно приховав факт того, що процесуальні права потерпілих були істотно порушені під час досудового слідства та при винесенні прокурором постанов про зміну обвинувачення в суді 12 потерпілим постанову про зміну обвинувачення оголошено та вручено не було, що свідчить про неповноту досудового слідства, істотне порушення прокурором норм КПК України та прав потерпілих, усунути які в судовому засідання виявляється неможливим. Крім того, остаточні обвинувачення, висунуті підсудним неконкретизовані та не ґрунтуються на матеріалах справи, в суді не були допитані всі потерпілі, з протоколів слідчих дій вбачається, що обвинувачені, потерпілі, свідки, на яких посилається прокурор участі не приймали, первинні свідчення підсудних про вчинення ними інкримінованих їм злочинів давалися без участі захисників, тому, їхні подальші свідчення не можуть використовуватися в якості доказів їхньої вини, доводи прокурора про те, що схожість протоколів допитів в якості свідків іноземних громадян викликана схожістю обставин злочину, є надуманими, протоколи допиту свідків та потерпілих сфальсифіковані, оскільки не були витребувані та досліджені документи та речові докази, які б виправдовували підозрюваних, не досліджені обставини можливої провокації хабара з боку співробітників правоохоронних органів, заволодіння шляхом шахрайства свідком ОСОБА_79 грошових коштів в сумі 1500 доларів США, які органом досудового слідства інкриміновано в якості хабара, переданого Калюжній.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, підсудних і їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню, оскільки доводи суду першої інстанції про неможливість усунути в судовому засіданні неповноти, що була допущена органом досудового розслідування, є необґрунтованими.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження, всупереч вимогам ст. ст. 22, 64 КПК України, не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд, в порушення вимог ч. 1 ст. 281 КПК України, про те, що повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні, а також п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 року (далі Пленуму), повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, направив вказану кримінальну справу для організації проведення додаткового розслідування, хоча, у відповідності до ст. 315-1 КПК України, з метою перевірки і уточнення фактичних даних, отриманих в ході досудового і судового слідства, суд міг доручити органу, який проводив досудове розслідування, виконати

певні слідчі дії.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму, допущені при вчиненні окремих слідчих дій чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справ на додаткове розслідування. За наявності таких підстав такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими.

Крім того, ст. 281 КПК України а також п.п.12, 13 вказаної постанови Пленуму передбачено, що перед розглядом клопотання про повернення кримінальної справи прокурору на додаткове розслідування суд був зобов`язаний з`ясувати думку прокурора та інших учасників судового розгляду, суд, в порушенням вимог діючого законодавства, не викликавши та не з`ясувавши думку потерпілих, прийняв необґрунтоване рішення, чим порушив їх права.

Щодо доводів захисників, колегія вважає їх необґрунтованими і надуманими, адже доводи їх клопотання про повернення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування і заперечень зводяться до того, що частина доказів по справі отримано з порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, а інша частина не підтверджує винуватості їх підзахисних у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, але ці обставини не дають суду права повертати кримінальну справу прокурору для проведення додаткового розслідування. В разі отримання доказів з порушеннями вимог КПК України суд вправі визнати такі докази недопустимими, а при відсутності інших достатніх доказів винуватості особи у вчиненні злочину, суд має постановити виправдувальний вирок. Твердження захисників про те, що прокурор діє з метою затягування строків судового розгляду кримінальної справи необґрунтовані, оскільки саме необґрунтоване направлення справи прокурору для проведення додаткового розслідування перешкоджає принципу розумності строків розгляду справи судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було жодних підстав для направлення вказаної справи на додаткове розслідування, тож оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 362, 367, 374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 задовольнити, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2016 року про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, для організації проведення додаткового розслідування скасувати, вказану справу повернути до Малиновського районного суду м. Одеси на новий судовий розгляд в іншому складі.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3