У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 052 19 від 12 травня 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 01.09.2006 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що звільнений по відбуттю строку покарання 14.03.2014,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
ОСОБА_7 взятий під варту в залі суду та до набрання вироком законної сили ухвалено утримувати його в Київському СІЗО.
Вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, будучи раніше судимий 01 вересня 2006 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову, повторно вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Так, 12 травня 2016 року, приблизно о 04 год. 25 хв., перебуваючи біля терміналу поповнення мобільного зв`язку, який розташований неподалік кіоску, що знаходиться по вул. Харківське шосе, 172, в м. Києві, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 1.801 грн., які знаходились в рюкзаку у громадянина ОСОБА_9 , та які належать ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ОМП - 2013.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_7 12 травня 2016 року, приблизно о 04 год. 25 хв., знаходячись біля терміналу поповнення мобільного зв`язку, який розташований неподалік кіоску по вул. Харківське шосе, 172, в м. Києві, побачив рюкзак, який знаходився на асфальтній ділянці, неподалік вищевказаного терміналу, та належить ОСОБА_10 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, та усвідомлюючи, що за його злочинними діями спостерігає ОСОБА_11 , ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна та особистого збагачення підняв з асфальтної ділянки вищевказаний рюкзак та вийняв з нього спеціальний матерчатий мішок з грошовими коштами в сумі 1.801 грн., які належать ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ОМП - 2013, після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ОМП - 2013 майнової шкоди на загальну суму 1.801 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просять вказаний вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити через його суворість та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, визначивши його не пов`язаним з позбавленням волі.
На обґрунтування апеляційних вимог захисники посилаються на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання були враховані тяжкість вчиненого злочину, ступінь вини, особа винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, але, поряд з цим, не були враховані наступні дані: визнання вини у вчиненому, перебування на утриманні обвинуваченого малолітнього сина; те, що обвинувачений активно займається спортом і характеризується виключно позитивно, про що свідчить його характеристика як вихованця боксерського клубу РИНГ.
Зазначають, що представник потерпілого в судовому засіданні просив призначити міру покарання обвинуваченому, не пов`язану з реальним позбавленням волі, що залишилось поза увагою суду при винесенні рішення.
Крім того, захистом звертається увага, що через декілька годин після вчиненого, ОСОБА_7 особисто звернувся до поліції та добровільно видав всю суму грошей, якими він протиправно заволодів.
Вказані обставини, як зазначають захисники, в своїй сукупності, знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і при їх врахуванні, відповідно до положень ст. 69 КК України, можуть бути прийняті до уваги та слугувати підставою для призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частині статті Особливої частини КК України.
Учасники судового провадження про час, дату та місце його розгляду повідомлені належним чином.
Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами.
Дані обставини кримінального провадження, як і кваліфікація дій ОСОБА_7 захисниками в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегія суддів їх не перевіряє відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК УКраїни.
Призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, приписами якої регламентовано, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
А саме, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції були враховані: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують його покарання добровільне повернення добровільне повернення грошових кошів, здобутих внаслідок злочину, працівникам правоохоронних органів, а також наявність неповнолітньої дитини - 2008 року народження.
Проте, суд безгрунтовно визнав обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - рецидив злочину, оскільки ОСОБА_7 раніше притягувався до відповідальності за ч. 2 ст. 187 КК України, судимість щодо якої не знята і непогашена в установленому законом порядку, яка і слугувала підставою для кваліфікації його дій за оскаржуваним вироком за ч. 2 ст. 186 КК України.
А тому дана обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - рецидив злочину підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.
За відсутності обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, з урахуванням конкретних обставин провадження, особи винного, на переконання колегії суддів, до обвинуваченого слід застосувати положення ст. 69 КК України та пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання, визначивши його нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі з його відбуванням лише в умовах ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування до ОСОБА_7 іншого покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, як на те посилаються захисники в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Не послалася на такі обставини, щоб заслуговували на увагу сторона захисту і в суді апеляційної інстанції.
За викладеним, апеляційна скарга захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 052 19 відносно ОСОБА_7 змінити: виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_12 - рецидив злочину.

На підставі ст. 69 КК України пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання до 2-х (двох) років позбавлення волі.

На виконання ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 09 листопада 2016 року по 16 січня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3