Справа № 387/190/16-к
Номер провадження по справі 1-кп/387/3/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сипотени, Каларашського району, республіка Молдова, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта неповна середня, не одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше судимого 14.04.2015 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1,2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, відносно якого 04.01.2016 року застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 1 ст.277, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4
захисника обвинуваченого,
представника цивільного відповідача ОСОБА_5
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_3 вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, поєднані із проникненням в житло; умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого за наступних обставин .
В один із днів березня місяця 2015 року (точну дату та час судом не встановлено), ОСОБА_3 маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_6 , що знаходиться у АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно та з корисливих мотивів розбив скло у вікні житлового будинку та через утворений отвір проник в середину зазначеного будинку, звідки таємно із приміщення зали викрав одне дитяче дерев`яне ліжко довжиною 120 сантиметрів, шириною 38 сантиметрів, висотою 81 сантиметр, вартістю з урахуванням зносу 742 гривні 89 копійок та трельяж на дерев`яній основі довжиною 126 сантиметрів, шириною 57 сантиметрів, висотою 75 сантиметрів, вартістю з урахуванням зносу 484 гривні 50 копійок. З викраденим чужим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 1227 гривень 39 копійок.
ОСОБА_3 01.01.2016 року близько 20 години 00 хвилин, діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_1 . Реалізовуючи свій протиправний намір, шляхом пошкодження віконного скла у веранді біля вхідних дверей житлового будинку, через утворений отвір проник в середину зазначеного житлового приміщення, де зайшовши у спальну кімнату побачив, що у ній сплять ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_8 .. Продовжуючи діяти таємно, діючи непомітно та усвідомлюючи, що господарі будинку сплять, зайшов у спальну кімнату та вважаючи, що був не поміченим ОСОБА_8 , таємно викрав два мобільних телефони моделі «Nokia 1110» імеі: НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 вартістю з урахуванням зносу 83 гривні 63 копійки та моделі «Nokia 6303» імеі: НОМЕР_2 та ОСОБА_8 вартістю з урахуванням зносу 316 гривень 90 копійок. З викраденим чужим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілим матеріальних збитків на зазначену суму.
ОСОБА_3 01.01.2016 року близько 20 години 30 хвилин прибув до домоволодіння де проживав за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зайшовши у будинок побачив, що у ньому крім співмешканки ОСОБА_9 з малолітньою дитиною, її батька ОСОБА_10 перебуває ОСОБА_7 , з яким відбувався конфлікт у зв`язку із викраденням ОСОБА_3 телефонів, які належали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Побачивши, що у зв`язку із діями потерпілого, у будинку плаче дитина, а на тілі співмешканки ОСОБА_9 та її батька ОСОБА_10 наявні тілесні ушкодження, ОСОБА_3 спробував витягти ОСОБА_7 на вулицю взявши його руками за одяг. Однак зазначене ОСОБА_3 зробити не вдалось так як ОСОБА_7 завдав два удари по голові обвинуваченого предметом у вигляді фомки. ОСОБА_3 побачивши металеву трубу, якою зачинялися двері із середини, взяв її у руки. В цей час ОСОБА_7 вийшов із будинку на подвір`я. Після чого ОСОБА_3 діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , тримаючи металеву трубу у правій руці, на ґрунті особистих неприязних відносин та з метою помсти, у зв`язку із заподіянням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень йому та його співмешканцям, усвідомлюючи, що потреба негайного відвернення чи припинення протиправних дій з боку ОСОБА_7 відсутня, вибіг на подвір`я до ОСОБА_7 тареалізовуючи свій злочинний умисел наніс йому металевою трубою не менше 9-ти ударів в ділянку голови та не менше 4-5 ударів у ділянку тулуба та кінцівок. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, синців довкола обох очей, синця під правим оком, рани лівої скроневої ділянки, рани на відкритій частині лобної ділянки дещо праворуч, рани скроневої ділянки голови праворуч, рани тім`яної ділянки голови ліворуч, рани тім`яно-потиличної ділянки голови ліворуч, рани потиличної ділянки голови ліворуч, крововиливів у м`які тканини цих ділянок, епідурального крововиливу (крововилив між твердою мозковою оболонкою та внутрішньою кістковою пластинкою лівої тім`яної кістки) крововиливу під м`які мозкові оболонки, набряку та забою головного мозку, лінійного перелому лівих тім`яної, лобної та потиличної кісток з переходом на кістки основи черепа, - які в сукупності у живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Наслідком отриманих тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми епідурального крововиливу, крововиливу під м`які мозкові оболонки, набряку та забою головного мозку, перелому кісток склепіння та основи черепу, - є настання 02.01.2016 смерті потерпілого ОСОБА_7 ..
В судовому засіданні у відповідності до ч.2 ст. 338 КПК України прокурор змінила обвинувачення, зменшивши обсяг обвинувачення щодо визначення вартості викраденого майна та заподіяних збитків, який був визначений висновком судово товарознавчої експертизи за № 481 від 15.02.2017 року.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково та надав наступні показання, що починаючи з квітня або травня місяця 2015 року він перебував на заробітках у м.Кривому Розі. 30.12.2015 о 23 годині він приїхав до м. Помічна. В подальшому 01.01.2016 року близько 20 години 00 хвилин прийшов до домоволодіння де проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щоб забрати свій телевізор, який його дружина раніше віддала їм у користування. Підійшовши до будинку та постукавши у вікно, до нього вийшов ОСОБА_7 , який повідомив, що у нього немає ключів від будинку, а тому попросив, щоб ОСОБА_3 заліз до будинку через вікно, що він і зробив. В будинку ОСОБА_7 попросив у нього залишити телевізор, а в заставу ОСОБА_7 віддав йому 2 мобільні телефони моделі «Нокіа». Домовившись із ОСОБА_7 , ОСОБА_3 повернувся до свого місця проживання. Того ж самого вечора, орієнтовно через 30 хвилин він прийшов до домоволодіння де проживав та побачив на кухні житлового будинку ОСОБА_7 , який тримав у руці металевий предмет, а в його співмешканки ОСОБА_9 та її батька ОСОБА_10 на голові була наявна кров. Також на кухні перебувала і його малолітня дитина, яка сильно плакала. Побачивши обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_7 відразу наніс йому удар металевим предметом по голові, від якого він упав на підлогу. Отямившись, помітив біля вхідних дверей металеву трубу, яку відразу схопив у праву руку та наніс нею ОСОБА_7 близько трьох ударів у ділянку голови. Внаслідок заподіяних ударів, ОСОБА_7 від отриманих ударів упав на підлогу. Після цього, він взяв ОСОБА_7 ззаду за одяг та витягнув його із будинку на подвір`я. ОСОБА_7 в цей час перебував при свідомості, але поводив себе в`яло. В подальшому бійка припинилася та він більше ударів ОСОБА_7 не наносив. Посадивши ОСОБА_7 на поріг, сам пішов до хати. Крім того у березні 2015 року, обвинувачений проходив біля домоволодіння ОСОБА_6 та побачив, що двері в будинок були відкриті, а також вибиті два вікна. У будинку ніхто не проживав. Тому зайшовши в середину житлового будинку, таємно викрав дитяче дерев`яне ліжко та тумбочку. Двічі до будинку так як зазначено в обвинувальному акті, не заходив. Зазначив, що спочатку із будинку виніс тумбочку, яку залишив неподалік на території автобази, а повернувшись викрав із будинку дитяче ліжечко. Після цього викрадене майно заніс до себе додому, яке в подальшому продав ОСОБА_11 .. Що стосується викрадень стикових накладок, то зазначені в обвинувальному акті злочини він не вчиняв, оскільки із спочатку літа 2015 року перебував на заробітках у Кривому Розі близько 4- 5 місяців, а приїхав із заробітків до м. Помічної 30 грудня 2017 року близько 23 години на електричці. Тому фізично викрасти стикові накладки 29.12.2017, 30.12.2017 не міг. Крім того пояснив, що стикові накладки, які були виявлені у приміщенні сараю, були підкинуті працівниками поліції.
Крім показань обвинуваченого, вина ОСОБА_3 в частині скоєння зазначених вище інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості .
Потерпіла ОСОБА_8 під час допиту вказала, що 01.01.2016 року близько 20 години 00 хвилин, вона відпочивала в своєму будинку та дивилась телевізор, а її співмешканець ОСОБА_7 в цей час спав. Задрімавши у своїй спальні, вона почула гуркіт, а коли прокинулася то побачила, що впав стілець і помітила силует особи в куртці із капюшоном, яка відразу вийшла із кімнати, в якій вони відпочивали. Після цього вона відразу почала будити ОСОБА_7 , який прокинувшись вибіг з кімнати, але нікого вже не було. ОСОБА_7 повернувшись повідомив їй, що хтось заліз до будинку через вікно веранди. В подальшому виявила, що зникли телефони, які лежали в неї на подушці. Моделі телефонів вона не пам`ятає. ОСОБА_7 повідомив їй, що здогадується у кого телефони і вона разом із ним пішли до будинку де проживав ОСОБА_3 . Після цього її чоловік зайшов до зазначеного будинку, а вона залишилася чекати біля веранди. Через 10 хвилин ОСОБА_7 вийшов на вулицю та повідомив, що ОСОБА_3 немає вдома і в цей момент із-за веранди будинку зі сторони вулиці вискочив ОСОБА_3 та ударив ОСОБА_7 невідомим їй предметом по голові, чим саме вона не побачила так як було темно. Після цього ОСОБА_3 зваливши на землю ОСОБА_7 почав його бити по голові, спині, ногах, скільки разів бив вона не пам`ятає. Побачивши, що вона не взмозі допомогти ОСОБА_7 , побігла по допомогу до своїх синів. Коли повернулася разом із синами до будинку де проживав ОСОБА_3 , то ОСОБА_7 ледве сидів на подвір`ї і був весь побитий. Вона відразу викликала швидку допомогу та поліцію. В лікарні ОСОБА_7 помер від заподіяних йому тілесних ушкоджень. Також потерпіла додатково зазначила, що хоч і не бачила обличчя чоловіка, який викрав мобільні телефони, але впізнала ОСОБА_3 по його куртці та по силуету.
Потерпіла ОСОБА_12 під час допиту вказала, що 02.01.2016 року близько 09 години 00 хвилин ранку подзвонив друг її чоловіка та повідомив, що її Чоловік ОСОБА_7 помер на операційному столі, і що їй потрібно приїхати на його поховання. Приїхавши із м.Дніпра, пішла до моргу та побачила на тілі померлого ОСОБА_7 , що його голова була перемотана, на обличчі були гематоми, щелепа вивернута, а пальці та грудна клітка були сині. Їй на обличчя померлого було страшно дивитись. Крім того у морзі їй показували рентгенівський знімок черепа, на якому було видно тріщину. Лікарі їй повідомили, що побиття було несумісним із життям. Більше їй щодо кримінального правопорушення нічого не відомо.
Потерпілий ОСОБА_6 під час допиту надав показання, що у березні місяці сусіди повідомили, що в його будинку за адресою АДРЕСА_2 , вибите скло. Перебуваючи на території домоволодіння зазначеного будинку виявив, що невідома особа шляхом розбиття вікна проникла у середину будинку звідки викрала дерев`яне дитяче ліжечко та дерев`яний трельяж тобто тумбочку із спальною гарнітурою. На момент викрадення майна у будинку ніхто не проживав, а син служив у зоні АТО. Також додав, що йому для опізнання надавались дерев`яне дитяче ліжечко та дерев`яний трельяж, які він впізнав та вказав на них. Крім того дитяче ліжечко він виготовив своїми руками та покривав морілкою і лаком, а також в`язав мотузки на ньому. Зазначене дитяче ліжечко темно-коричневого кольору із мотузковими захисними бортиками.
Свідок ОСОБА_9 під час допиту вказала, що 01.01.2016 року близько 20-21 години 00 хвилин вечора, вона відпочивала разом з донькою та батьком у своєму будинку в АДРЕСА_1 . Коли вона відпочивала, то прокинулась від того, що її хтось ударив по голові. Відкривши очі побачила співмешканця ОСОБА_13 , який щось кричав про телефони та запитував де ОСОБА_3 .. По голові ОСОБА_7 її вдарив металевим гвоздосмиком і з її голови почала текти кров. Також під час нанесення удару зачепило дитину, а також дісталось її батькові, який хотів їх захистити. У цей час до будинку зайшов її чоловік ОСОБА_3 де із ОСОБА_7 спочатку відбувся словесний конфлікт. В результаті конфлікту ОСОБА_7 замахнувся до ОСОБА_3 металевим гвоздосмиком, однак ОСОБА_3 вибіг із хати, а ОСОБА_7 вийшов за ним. Бійки в хаті не було. В подальшому вона чула на вулиці крики проте не виходила бо надавала допомогу батькові. ОСОБА_3 був десь на вулиці близько 10 хвилин. Вранці біля будинку на вулиці вона побачила гвоздосмик, швайку та фонарик. Стосовно стикових накладок, які знайшли працівники поліції в сараї, зазначила, що ОСОБА_3 періодично їздив на заробітки в м.Кривий Ріг, теж саме було і в грудні 2015 року. Тому викрасти зазначені накладки фізично не міг. ОСОБА_3 повернувся з ОСОБА_14 30.12.2015, бо їхав до дитини на її день народження. Предметів із залізної дороги в кількості 6 штук, які були знайдені в сараї, раніше не бачила, а тому вважає, що хтось їх підкинув. Більше їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_11 під час допиту надала суду показання, що в березні місяці 2015 року до її домоволодіння прийшов ОСОБА_3 та запропонував у нього купити дитячу краватку та столик за 400 гривень, на що остання погодилась. У ввечері ОСОБА_3 приніс до її будинку дитячу краватку та столик, за що обвинуваченому надала кошти в сумі 400 гривень. Після чого з будинку вийшла бабуся, яка допомогла занести речі до хати. Також повідомила, що дитяча краватка була темно-коричневого кольору із мотузковими захисними бортиками із приблизною довжиною 1 м. та шириною 30 см..
Свідок ОСОБА_15 під час допиту надала показання, що приблизно у лютому-березні місяці 2015 року внучка ОСОБА_16 повідомила їй, що має купити столик із дитячою краваткою, кожне з яких коштує по 200 гривень. Пам`ятає, що у ввечері вона допомагала онуці ОСОБА_11 переносити зазначені речі до хати. В кого саме вона купувала ці речі їй не відомо.
Крім показань потерпілих та свідків, обвинувачення обґрунтовується наступними письмовими доказами та висновками судових експертиз, які були досліджені в судовому засіданні.
Протоколом огляду місця події від 02.01.2016, яким в присутності понятих слідчим зафіксовано огляд домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Згідно протоколу огляду, зазначеного дня о 01 годині 56 хвилин виявлено та вилучено металеву трубу коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору довжиною 65 см., діаметром з двох країв по 3 см (т.2 а.п.54).
Протоколом огляду місця події від 02.01.2016, яким в присутності понятих слідчим зафіксовано, що вказаного дня о 10 годині 21 хвилині, слідчим в приміщенні Добровеличківського ВП Новоукраїнського ГУНП в Кіровоградській області в кабінеті №19, яке розташоване в смт.Добровеличківка, Кіровоградської області, по вулиці Леніна, 115, ОСОБА_3 видав два мобільних телефони моделі «Nokia 1110» білого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 та «Nokia 6303» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_2 ( т.2 а.п.54-а ).
Додатковим протоколом огляду місця події від 02.01.2016 року з фото-таблицею, встановлено, що вказаного дня о 12 годині 30 хвилин, слідчим було оглянуто домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване в АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлено, що у приміщенні веранди розташоване вікно розміром 0,8 на 1,4 м. З лівої сторони вікна пошкоджена рама із шибками і частина скла лежала в будинку, а частина скла на вулиці під фундаментом, на яких були плями бурого кольору. Частинки скла із плямами бурого кольору були упаковані до пакету. Також на траві та снігу домоволодіння було виявлено плями бурого кольору, скрибки яких були вилучені. На снігу виявлено та вилучено ліхтарик фіолетового кольору «WF-828». На снігу виявлено та вилучено швайку з дерев`яною ручкою із речовиною бурого кольору на металевій частині. Також було виявлено та вилучено чоловічу шапку синього кольору з написом латинськими літерами «etoics». Біля порогу веранди будинку виявлено та вилучено металевий гвоздосмик (фомка) чорного кольору (т.2 а.п.55-61 ). Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено ліхтарик, шапку, швайку з дерев`яною ручкою, частину скла, металеву фомку, засоби ґрунту (т.2 а.п.55-61 ).
Протоколом огляду місця події від 02.01.2016 року з фото-таблицями, яким в присутності понятих слідчим зафіксовано, що зазначеного дня о 15 годині 20 хвилин, слідчим було оглянуто домоволодіння що належить ОСОБА_10 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , де було оглянуто будинок. В будинку наявна зала де з права по ходу розташовані два ліжка з металевими бильцями. На ширшому ліжку зліва на подушці виявлено плями бурого кольору де присутня ОСОБА_17 , якого побили напередодні, а саме ОСОБА_18 . Під час огляду, нічого не вилучалось (т.2 а.п.69-73 ).
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №4078 від 03.01.2016 року встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Помічнянській лікарні Добровеличківського району Кіровоградської області, причина смерті напад з метою вбивства чи нанесення ушкоджень з використанням тупого предмета (т.2 а.п.75-76 ).
Із висновку судово-медичної експертизи № 3 від 03.01.2016 року, проведеним оглядом трупа встановлено, що ОСОБА_7 , 1961 року народження, було виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, які несуть ознаки тяжких як небезпечні для життя і знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Вищезазначені тілесні ушкодження утворились від локальної дії тупих предметів обмеженою контактуючою поверхнею не менше 9-ти травматичних впливів у ділянку голови, та не менше 4-5 травматичних впливів у ділянку тулуба та кінцівок. Індивідуальні ознаки предмета, яким були заподіяні тілесні ушкодження, на тілі потерпілого ОСОБА_7 не відобразились. Враховуючи наявність крововиливів темно-червоного кольору у м`які тканини та багрово-синій колір синців на тілі потерпілого ОСОБА_7 , вважає, що дані ушкодження мають прижиттєве походження та утворились в однаково короткий проміжок часу. Також можна вважати, що смерть ОСОБА_7 наступила в межах 24-48 годин до розтину трупа, який проводився 03.01.2016 о 15 годині 00 хвилин, що не протирічить даним настання смерті вказаними у медичній картці. Після отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий міг жити короткий проміжок часу, протягом якого міг виконувати самостійні дії, здатність до яких зменшувалась у ході наростання гематоми та здавлювання мозку. Згідно наданої медичної картки стаціонарного хворого №3/2 хірургічного відділення Помічнянської лікарні, на ім`я ОСОБА_7 та останньому був виставлений супутній діагноз алкогольне сп`яніння ( т.2 а.п. 79-82).
Із висновку судово-медичної експертизи № 9 від 04.01.2016 року, у ОСОБА_3 , 1988 року народження, згідно даних обстеження та амбулаторної картки виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких. Вказані тілесні ушкодження утворились від локальної дії тупих твердих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею не менше 4-х травматичних впливів та могли утворитись у термін зазначений в постанові ( т.2 а.п. 83-84).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 04.01.2016 року, стенограми до протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 з DVD диском, за участю понятих зафіксовано, що ОСОБА_3 в приміщенні зали Добровеличківського ВП запропоновано відтворити обстановку та обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , на що останній погодився та відтворив події нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Згідно стенограми до протоколу слідчого експерименту, підозрюваний ОСОБА_3 показав, що 01.01.2016 близько 20 год. 30 хв., він перебував по місцю свого тимчасового проживання в АДРЕСА_1 . Почувши крики у будинку, побіг у середину та зайшовши у кімнату побачив ОСОБА_7 , який стояв та тримав в руках металеві предмети, а на обличчі співмешканки та її батька була кров. Зрозумівши, що тілесні ушкодження їм наніс ОСОБА_7 , спробував його витягнути на вулицю руками за одяг. Дотягнувши ОСОБА_7 до приміщення веранди, там наніс йому металевою фомкою два удари по голові зверху. Побачивши біля вхідних дверей веранди металеву трубу довжиною 65 см. в діаметрі з двох країв по 3 см., взяв її до своїх рук та підбіг до ОСОБА_7 , який знаходився на подвір`ї біля веранди, та наніс йому металевою трубою 3 удари, а саме один удар за лівим вухом та два удари у ліву скроневу ділянку голови. Внаслідок нанесених ударів потерпілий упав на землю. Після цього наніс ОСОБА_7 один сильний удар правою ногою носком кирзових черевиків в область тулубу (ребер) зліва ( т.2 а.п. 85-89).
Із висновку судово-медичної експертизи № 11 від 27.01.2016 року встановлено, що ознайомившись із протоколом слідчого екперементу за участю ОСОБА_3 вважає, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 могли утворитись за обставин на які вказував підозрюваний ОСОБА_3 . Проте кількість виявлених на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, не відповідає кількості нанесення ударів останньому ( т.2 а.п. 90).
Із висновку експерта № 67 від 04.02.2016 року та ілюстративною таблицею встановлено, що на металевій трубі зі слідами речовини "бурого кольору", яка була виявлена та вилучена в ході проведення місця події 02.01.2016 року, слідів рук не виявлено. Вирішити питання чи придатні сліди рук для ідентифікації по ним особи, не має можливості( т.2 а.п. 94-96).
З висновку експерта №18 від 27.01.2016 року встановлено групу крові трупа ОСОБА_7 , яка належить до групи Ва за ізесорологічною системою "АВ0" ( т.2 а.п. 98-99).
З висновку експерта №94 від 27.01.2016 року встановлено групу крові ОСОБА_3 , яка належить до групи "Ва" за ізесорологічною системою "АВ0" ( т.2 а.п. 101-102).
З висновку експерта № 96 від 04.02.2016 року встановлено визначення групової належності в слідах крові на речових доказах. Кров на штанях може походити від потерпілого ОСОБА_7 або підозрюваного ОСОБА_3 . При визначенні групової належності в слідах крові на черевикові, яка не може походити від потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_3 ( т.2 а.п. 103-105).
З висновку експерта №27 від 09.02.2016 року встановлено, що кров на металевій трубі може належати як трупу ОСОБА_7 так і ОСОБА_3 , що не виключається, якщо в останнього були пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею ( т.2 а.п. 108-110).
З висновку експерта №95 від 04.02.2016 року встановлено, що в зіскобі ґрунту, вилученого при огляді місця події, знайдено кров людини, яка може належати як трупу ОСОБА_7 так і ОСОБА_3 ( т.2 а.п. 112-113).
Із висновку судово-психіатричного експерта №89 від 23.02.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення не страждав і на даний час не страждає психічним захворюванням, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, його необхідно вважати осудним ( т.2 а.п.119-121).
З протоколу огляду місця події від 27.01.2016 року з фото-таблицею встановлено, що вказаного дня о 11 годині 10 хвилин слідчим було оглянуто територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 ( т.2 а.п. 131-134 ).
З протоколу огляду місця події від 28.01.2016 року з фото-таблицею встановлено, що вказаного дня о 14 годині 40 хвилин, слідчим було оглянуто територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_11 , де виявлено та вилучено під час огляду дерев`яну тумбочку ( т.2 а.п. 137-140 ).
З протоколу огляду місця події від 28.01.2016 року з фото-таблицею встановлено, що зазначеного дня о 15 годині 40 хвилин, слідчим було оглянуто територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_15 , де виявлено та вилучено під час огляду дерев`яну дитячу краватку ( т.2 а.п. 142-145 ).
Із висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 від 15.02.2017 року встановлено, що ринкова вартість одного мобільного телефона торгової моделі "Nokia 1110" імеі НОМЕР_1 , придбаного у 2012 році, з урахуванням зносу, станом цін на січень 2016 року складає 83,63 гривні. Ринкова вартість одного мобільного телефона торгової моделі "Nokia1110" імеі НОМЕР_2 , придбаного у 2012 році, з урахуванням зносу, станом цін на січень 2016 року складає 316,90 гривень. Ринкова вартість одного дерев`яного ліжка розміром: довжина 120 см, шириною 38 см, висотою 81 см, придбаного у 2010 році, з урахуванням зносу, станом цін на березень 2015 року складає 742 гривні 89 копійок). Ринкова вартість одного дерев`яного трельяжа розміром: довжина 126 см, шириною 57 см, висотою 75 см, з урахуванням зносу, станом цін на березень 2015 року складає 484, 50 гривень.
Суд також вважає за необхідне клопотання захисника обвинуваченого в частині визнання недопустими висновків суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_19 №53 від 28 січня 2016 року, №52 від 28 січня 2016 року, №83 від 08.02.2016 залишити без розгляду, так як обвинувачення відносно ОСОБА_3 було змінене та обсяг обвинувачення був зменшений в частині визначення вартості викраденого майна на підставі іншого висновку судово-товарознавчої експертизи № 481 від 15.02.2017 року.
Щодо епізоду вчинення крадіжки ОСОБА_3 дитячого дерев`яного ліжка та трельяжа, в судовому засіданні доведено склад та подію злочину показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , а також письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 27.01.2016 року з фото-таблицею, протоколом огляду місця події від 28.01.2016 року з фото-таблицею, протоколом огляду місця події від 28.01.2016 року з фото-таблицею та висновком судово товарознавчої експертизи № 481 від 15.02.2017 року. Разом з тим в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено фактів викрадення ОСОБА_3 дитячого дерев`яного ліжка та трельяжа окремими самостійними злочинами, а саме у першій декаді березня 2015 року та другій декаді березня 2015 року. Водночас із показань обвинуваченого ОСОБА_3 , судом з'ясовано, що він проникнувши до будинку таємно викрав дитяче дерев`яне ліжко та трельяж в один час, а діяння щодо викрадення зазначених речей з будинку були об'єднані єдиним умислом, що також підтверджується показаннями ОСОБА_11 , яка попередньо попросила ОСОБА_3 продати їй дитяче дерев`яне ліжко та трельяж. Водночас в силу ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже усі сумніви і припущення, суд тлумачить на користь обвинуваченого на підставі ч.4 ст. 17 КПК України. Тому епізоди вчинення ОСОБА_3 злочинів, а саме крадіжок дитячого дерев`яного ліжка та трельяжа з будинку ОСОБА_6 , як окремих злочинних діянь, необхідно виключити з обвинувального акту. Також суд не приймає доводи захисника, що ОСОБА_3 не проникав до будинку так як будинок був уже пограбований раніше. Водночас відповідно до ч.2 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Наведене вказує на недоведеність доводів захисника та обвинуваченого про те, що у нього відсутня така кваліфікуюча ознака як проникнення у житло, оскільки обвинувачений зайшов до будинку потерпілого через незачинені двері і скло у вікні не вибивав та дверного замка не зламував. Крім цього, дані покази обвинуваченого спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що незадовго до крадіжки він був у будинку де вікно на веранді було ціле, а двері зачинені на замок.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану із проникненням у житло, а тому його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.
Відносно епізоду викрадення телефонів із будинку, де проживала ОСОБА_8 із ОСОБА_7 , то ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що дійсно прокинувшись від падіння стільчика помітила лише силует особи, яка виходила із кімнати і скоріш за все останній не помітив, що потерпіла в цей момент прокинулась. Після того як із кімнати вийшла зазначена особа, ОСОБА_8 почала будити ОСОБА_7 .. Також потерпіла повідомила, що факт викрадення мобільних телефонів вони із ОСОБА_7 помітили пізніше вже як ОСОБА_7 повернувся до кімнати. Разом з тим суд не приймає до уваги показання обвинуваченого щодо того, що ОСОБА_7 добровільно віддав йому мобільні телефони, а також те, що він перелазив через вікно до будинку, так як у ОСОБА_7 не було ключів. Зазначені показання обвинуваченого є нелогічними і спростовуються подальшим неприязним ставленням ОСОБА_7 до обвинуваченого саме з підстав викрадення останнім телефонів. Зазначене підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 та співмешканки обвинуваченого ОСОБА_9 , яка повідомила, що ОСОБА_7 прийшов до їхнього будинку і заподіяв їй та її батьку фізичні ушкодження запитуючи про телефони та виражаючи неприязність до ОСОБА_3 та запитуючи місце його перебування. Суд також приймає до уваги показання обвинуваченого щодо його безпосередньої причетності до викрадення телефонів та протокол огляду місця події від 02.01.2016, згідно якого ОСОБА_3 добровільно видав викрадені мобільні телефони працівникам поліції.Водночас показання обвинуваченого щодо добровільного надання ОСОБА_7 мобільних телефонів, суд сприймає як спосіб його ухилення від кримінальної відповідальності.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його дії за ч.3 ст.186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані не вірно і мають кваліфікуватись за ч.3 ст.185 КК України, виходячи з того, що ОСОБА_3 мав умисел на таємне викрадення чужого майна та вважав, що вчиняє злочин в присутності потерпілих, які спали і не могли усвідомлювати факту протиправного вилучення їхнього майна до моменту коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватись ним.
За таких обставин, суд приходить до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України, так як умисел обвинуваченого був прямо спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Вирішуючи питання про перекваліфікацію дій обвинуваченого, суд виходить з того, що санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає більш м`яке покарання, ніж санкція ч. 3 ст. 186 КК України, внаслідок чого, при перекваліфікації право на захист обвинуваченого не порушується.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану із проникненням у житло, а тому його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.
Щодо епізоду заподіяння ОСОБА_3 умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_7 , то суд зазначає наступне.
Як вбачається з показань свідка ОСОБА_9 , протоколу слідчого експерименту із стенограмою від 04.01.2016 з`ясовано, що коли ОСОБА_3 зайшов до спальної кімнати свого будинку, та побачив ОСОБА_7 , який тримав у руці металевий гвоздосмик (фомку), а на його співмешканці та батькові побачив кров та плач малолітньої дитини. Після чого спробував витягти ОСОБА_7 на вулицю взявши його руками за одяг. Однак зазначене ОСОБА_3 зробити не вдалось так як ОСОБА_7 завдав два удари по голові предметом у вигляді фомки. ОСОБА_3 побачив металеву трубу, якою зачинялися двері із середини та взяв у руки вказану трубу. У цей час ОСОБА_7 вже знаходився на подвір`ї біля веранди. ОСОБА_3 вибіг із будинку до ОСОБА_7 та металевою трубою 65 см. діаметром з обох країв по 3 см. і наніс йому удари в область голови. Показаннями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також додатковим протоколом огляду місця події від 02.01.2016 року та протоколом слідчого експерименту із стенограмою від 04.01.2016доведено, що події спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень відбувались не у будинку на кухні як стверджував в судовому засіданні сам обвинувачений ОСОБА_3 , а саме на подвір`ї домоволодіння біля веранди житлового будинку.
Суд зазначає, що показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 , а також зміст протоколу проведення слідчого експерименту від 04.01.2016 частково узгоджуються з висновками судово - медичної експертизи щодо локалізації і характеру виявлених на трупі ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті, а також медичної експертизи ОСОБА_3 , у якого виявлені тяжкі тілесні ушкодження в ділянках голови, які виникли від локальної дії тупих твердих предметів. Зазначені ушкодження виникли за обставин, на які вказував ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту та надання ним в судовому засіданні показань щодо заподіяння ОСОБА_7 ушкоджень голови металевою трубою довжиною 65 см. в діаметрі з двох країв по 3 см.. Водночас показання обвинуваченого, які надані в судовому засіданні, що він заподіяв потерпілому ОСОБА_7 не більше 3 ударів в район голови не відповідає дійсності та спростовується висновком судово-медичної експертизи № 3 від 03.01.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження утворились від локальної дії тупих предметів обмеженою контактуючою поверхнею не менше 9-ти травматичних впливів у ділянку голови, та не менше 4-5 травматичних впливів у ділянку тулуба та кінцівок.
Об`єктивні фактичні дані, що встановлені судом, а саме дані стосовно події злочину, знаряддя, що використовувалося ОСОБА_3 , тобто металева труба довжиною 65 см. в діаметрі з двох країв по 3 см., характер та локалізація заподіяного ним тілесного ушкодження, місце заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 - спростовують твердження сторони захисту щодо невинуватості у вчиненні злочину ОСОБА_3 , а саме заподіяння тілесних ушкоджень у стані необхідної оборони. Суд зазначає, що злочин за ч.2 ст.121 КК України з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а із суб`єктивної - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
При визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, у тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
Таким чином, за встановлених судом фактичних обставинах, дії ОСОБА_3 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому в результаті завдання йому не менше 9-ти травматичних впливів у ділянку голови та не менше 4-5 травматичних впливів у ділянку тулуба та кінцівок. Локалізація заподіяних ударів та спрямування свідчать про те, що ОСОБА_3 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Тобто ОСОБА_3 діяв з конкретизованим умислом, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до смерті ОСОБА_7 .. Крім того суд зазначає, що заподіяння ОСОБА_3 потерпілому у великій кількості тілесних ушкоджень відбувалось поза межами житлового приміщення тобто в обстановці коли реального посягання на життя чи здоров`я його співмешканців вже не було. Тому значна кількість заподіяних ударів металевою трубою ОСОБА_3 в область голови та тулубу, не доводить потребу негайного відвернення чи припинення протиправних дій з боку ОСОБА_7 , а свідчить про усвідомлені та керовані жагою помсти дії обвинуваченого. При цьому ОСОБА_3 усвідомлював можливість настання похідного наслідку смерті потерпілого в результаті заподіяння тілесних ушкоджень.
Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 121 КК України та підстав для їх перекваліфікації або виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.1 ст.277 КК України, кваліфікованих як таємні викрадення чужого майна ( крадіжки ), вчинені повторно; умисне пошкодження шляхів сполучення, що спричинило порушення нормальної роботи залізничного транспорту, могло спричинити аварію поїзду або створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків, - за наступних обставин:
ОСОБА_3 , 29 грудня 2015 року, близько 23 години 00 хвилин, маючи злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, прибув до під`їзної колії №2 СП № 5 ПАТ "Кіровоградграніт" на станції Помічна, Одеської залізниці, що знаходиться на території міста Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно та з корисливих мотивів за допомогою металевого гайкового ключа, якого обвинувачений приніс із собою, шляхом відкручування гайки з болта кріплення стикової накладки, таємно викрав 4 чотирьохотвірні стикові накладки марки 2Р-65 ГОСТ 8193-73, які належать виробничому підрозділу служби колії Помічнянській дистанції колії №12, що є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", загальною вартістю 619 гривень 04 копійки. З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши Помічнянській дистанції колії № 12, що є структурним підрозділом ПАТ " Українська залізниця " збитки на загальну суму 619 гривень 04 копійки.
ОСОБА_3 29 грудня 2015 року, близько 23 години 00 хвилин, вчиняючи крадіжку, шляхом демонтажу деталей верхньої будови колії з залізничної колії №2 СП № 5 ПАТ "Кіровоградграніт" по станції Помічна Одеської залізниці, розташованої на території міста Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді аварії поїзда чи створення небезпеки для життя людей чи настання інших тяжких наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення, умисно пошкодив шляхи сполучення, що спричинило порушення нормальної роботи залізничного транспорту та могло спричинити аварію поїзда та створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.
ОСОБА_3 30 грудня 2015 року близько 23 години 00 хвилин, маючи злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, прибув до під`їзної колії №2 СП № 5 ПАТ "Кіровоградграніт" по станції Помічна Одеської залізниці, що на території міста Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно та з корисливих мотивів за допомогою металевого гайкового ключа, якого обвинувачений приніс із собою, шляхом відкручування гайки з болта кріплення стикової накладки, таємно викрав 4 чотирьохотвірні стикові накладки марки 2Р-65 ГОСТ 8193-73, які належать виробничому підрозділу служби колії Помічнянській дистанції колії №12, що є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", загальною вартістю 619 гривень 04 копійки. З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши Помічнянській дистанції колії № 12, що є структурним підрозділом ПАТ " Українська залізниця " збитків на загальну суму 619 гривень 04 копійки.
ОСОБА_3 30 грудня 2015 року близько 23 години 00 хвилин, вчиняючи крадіжку шляхом демонтажу деталей верхньої будови колії з залізничної колії №2 СП № 5 ПАТ "Кіровоградграніт" по станції Помічна Одеської залізниці, розташованої на території міста Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді аварії поїзда чи створення небезпеки для життя людей чи настання інших тяжких наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення, умисно пошкодив шляхи сполучення, що спричинило порушення нормальної роботи залізничного транспорту, могло спричинити аварію поїзда та створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.
ОСОБА_3 31 грудня 2015 року близько 23 години 00 хвилин, маючи злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, прибув до під`їзної колії №2 СП № 5 ПАТ "Кіровоградграніт" по станції Помічна Одеської залізниці, що на території міста Помічна, Добровеличківського району Кіровоградської області. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно та з корисливих мотивів, за допомогою металевого гайкового ключа, якого приніс із собою, шляхом відкручування гайки з болта кріплення стикової накладки, викрав 4 чотирьохотвірні стикові накладки марки 2Р-65 ГОСТ 8193-73, які належать виробничому підрозділу служби колії Помічнянській дистанції колії №12, що є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", загальною вартістю 619 гривень 04 копійки . З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши Помічнянській дистанції колії № 12, що є структурним підрозділом ПАТ Українська залізниця збитків на загальну суму 619 гривень 04 копійки.
ОСОБА_3 31 грудня 2015 року близько 23 години 00 хвилин, вчиняючи крадіжку шляхом демонтажу деталей верхньої будови колії із залізничної колії №2 СП № 5 ПАТ "Кіровоградграніт" по станції Помічна Одеської залізниці, розташованої на території міста Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді аварії поїзда чи створення небезпеки для життя людей чи настання інших тяжких наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення, умисно пошкодив шляхи сполучення, що спричинило порушення нормальної роботи залізничного транспорту та могло спричинити аварію поїзда, а також створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків.
Суд зазначає, що за правилами ч.2,3 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. Статтею 103 КПК України передбачено, що процесуальні дії можуть фіксуватися під час кримінального провадження. Також ст.223 КПК України передбачено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Частиною 3 статті 240 КПК України передбачено, що до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що протокол проведення слідчого експерименту від 01.02.2016 року отриманий із порушенням порядку, передбаченого КПК України для (слідчих) розшукових дій та не може бути визнаний допустимим доказом у справі. Враховуючи, що суд визнав недопустимим протокол проведення слідчого експерименту від 01.02.2016, суд не може визнати допустимими надані показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які були понятими під час проведення зазначеного слідчого експерименту. Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Також в судове засідання стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів з приводу спростування показань свідка ОСОБА_25 , який під час допиту вказав, що він 30.12.2015 їхав електричкою з м. Кривий Ріг до ст.Тимково де у електричці зустрів ОСОБА_3 , який також їхав до доньки на день народження у м. Помічну з м.Кривий Ріг. У м. Помічну він приїхав з ОСОБА_3 приблизно о 23 годині 00 хвилин 30.12.2015. Після цього вони розійшлися та пішов своєю дорогою до себе додому.
Суд зазначає, що дослідженні в судовому засіданні акт технічного стану пошкодженого об`єкта від 02.01.2016 року ( т.2 а.п.161), висновок по матеріалах перевірки факту пошкодження об`єкта залізничного транспорту від 02.01.2016 року (т.2 а.п.162), довідка про вартість збитків від крадіжки №76 від 28 січня 2016 (а.п.84, т.1), висновок судово-товарознавчої експертизи №481 від 15.02.2017, не доводять вчинення ОСОБА_3 крадіжок 12 накладок з`єднання залізничних колій марки "Р-65". Будь-яких інших доказів про вчиненнязазначених злочинів ОСОБА_3 , органом досудового розслідування порядку ст.103 КПК України не здобуто.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_9 надали суду показання, що їм не відомо, яким чином в їх сараї з`явились накладки з`єднання залізничних колій. Також ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_25 підтвердили, що в грудні 2015 року ОСОБА_3 перебував на заробітках у м. Кривий Ріг і повернувся у м. Помічну о 23 годині 00 хвилин 30.12.2015.
Отже досліджені в судовому засіданні докази та належна їх оцінка дають підстави суду зробити висновок про те, що суду не надано доказів, які б доводили вину ОСОБА_3 у вчиненні таємних викрадень чужого майна ( крадіжок ), вчинених повторно за ч.2 ст.185 КК України.
Суд також зазначає, що ОСОБА_3 обвинувачується і у вчиненні умисних пошкоджень шляхів сполучення, що спричинило порушення нормальної роботи залізничного транспорту, що могло спричинити аварію поїзду або створити небезпеку для життя людей чи настання інших тяжких наслідків за ч.1 ст.277 КК України. Зазначене обвинувачення висунуте у зв`язку із обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні крадіжок 12 стикових накладок марки 2 Р-65 на підставі протоколу проведення слідчого експерименту від 01.02.2016 року, який судом визнаний недопустимим доказом, акту технічного стану пошкодженого об`єкта від 02.01.2016 року ( т.2 а.п.161), висновку по матеріалах перевірки факту пошкодження об`єкта залізничного транспорту від 02.01.2016 року (т.2 а.п.162), довідки про вартість збитків від крадіжки №76 від 28 січня 2016 (а.п.84, т.1), які не доводять винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.277 КК України.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим .
Проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, суд враховує положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст.17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Відповідно положення ст.62 Конституції України та положення ст.5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно виправдати за епізодами вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.277 КК України із-за недоведеності, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, встановивши наявність складу вчинених злочинів, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчинені таємних викрадень чужого майна (крадіжки), вчинених повторно, поєднаних із проникненням в житло та у вчинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, а саме злочин, який вчинений до постановлення першого вироку, а також за ч.3 ст.185 та ч. 2 ст. 121 КК України, а саме злочини, які вчинені в період іспитового строку.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до класифікації тяжких, по місцю проживання характеризується негативно, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, вчинив злочини під час іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, важкими захворюваннями не хворіє, раніше вчиняв корисливі злочини.
Також суд при визначенні покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КК України враховує поведінку самого потерпілого ОСОБА_7 у домоволодінні обвинуваченого, який своїми діями фактично спровокував ОСОБА_3 до протиправних дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України суд визнає наявність на утриманні в обвинуваченого двох малолітніх дітей .
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Окрім того, суд при новому розгляді справи у відповідності до вимог ч.2 ст. 416 КПК України позбавлений можливості посилити покарання, яке було призначене за попереднім вироком від 10.03.2016 року, оскільки його скасування не пов`язано з наявністю апеляційної скарги щодо даного обвинуваченого з питань посилення покарання.
З огляду на зазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі.
При цьому, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів у порядку ст. 70 КК України, оскільки кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, за яке призначається покарання ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, було вчинено ним у березні 2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку Добровеличківським районним судом Кіровоградської області від 14.04.2015 року.
Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Водночас, судом встановлено, що після постановлення вироку Добровеличківським районним судом Кіровоградської області від 14.04.2015 року, яким ОСОБА_3 було засуджено до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, і до повного відбуття покарання у виді іспитового строку, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нові злочини, за які він засуджується даним вироком.
У зв`язку із зазначеним, відповідно до ст.71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне частково приєднати покарання за попереднім вироком суду та остаточно призначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 необхідно зарахувати у строк покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 02.01.2016 по день набрання даного вироку законної сили, у співвідношенні 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням попереднього ув`язнення.
Також суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Крім того, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду у розмірі 2468 грн. 47 коп.. В судовому засіданні представник потерпілої особи позовні вимоги підтримав повністю просив розглянути позовні вимоги за їх відсутності та дослідити усі матеріали цивільного позову.
ОСОБА_3 та його представник щодо позовних вимог заперечували мотивуючи, що кримінальні правопорушення обвинувачений не вчиняв.
У зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч.1 ст.277 КК України, на підставі вимог ч.3 ст.129 КПК України цивільний позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" необхідно залишити без розгляду.
Процесуальні витрати у розмірі 545 гривень 52 копійки необхідно покласти на обвинуваченого.
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод, ч. 2 ст.197, ст. 177, 178, 183, 368, 371, 373-376, ч.2 ст.416 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного йому за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2015 року, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки 6 місяців;
- за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 ( сім ) років 3 (три ) місяці.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 ( три ) місяці .
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2015 року, остаточно призначивши до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 02.01.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 зарахувати у строк покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 02.01.2016 по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 Тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили .
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.277 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Цивільний позов публічного акціонерного товариства "Знам`янської дирекції залізничних перевезень" регіональної філії "Українська залізниця" до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 545 (п`ятсот сорок п`ять) гривень 52 копійки.
Речові докази : дитяче дерев`яне ліжко та трельяж на дерев`яній основі , які знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_6 - повернути останньому, як законному власнику, після набрання вироком законної сили ; 6 (шість) металевих чотирьохотвірних стикових накладок марки 2Р-65, які знаходяться на відповідальному зберіганні в молодшого майстра ПЧ-12 виробничого підрозділу служби колії Помічнянській дистанції колії № 12 ОСОБА_26 - повернути виробничому підрозділу служби колії Помічнянській дистанції колії №12, що є структурним підрозділом РФ "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", як законному власнику, після набрання вироком законної сили ; медичну картку стаціонарного хворого № 3/2, на померлого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 22 аркушах та три рентген знімки, які знаходяться на відповідальному зберіганні в КЗ «Помічнянська лікарня» Добровеличківського району Кіровоградської області - повернути останньому, після набрання вироком законної сили; мобільний телефон марки «Nokia 1110» імеі: НОМЕР_1 який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути потерпілій ОСОБА_12 після набрання вироком законної сили; мобільний телефон марки «Nokia 6303» імеі: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути ОСОБА_8 , як законному власнику, після набрання вироком законної сили; гайковий рожковий ключ 32x36 з надписом «хромованадий», ліхтарик «WF - 822», металеву швайку, чоловічу шапку, частину скла, металеву фомку, зіскоб грунту, металеву трубу, шкіряні черевики, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити після набрання вироком законної сили ; експериментальний зразок крові померлого ОСОБА_7 , експериментальний зразок крові підозрюваного ОСОБА_3 , які знаходяться на відповідальному зберіганні в КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» - знищити після набрання вироком законної сили .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області .

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому та вручити прокурору.

Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1