Справа № 551/259/17
ВИРОК
іменем України
11 квітня 2017 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000459 від 06 грудня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брисі Лохвицького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, а саме:

- 04 серпня 2009 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.1 ст.307 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 23 березня 2010 року Сахновщинським районним судом Харківської області, за ч.1 ст.185, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого постановою Первомайського райсуду Харківської області від 20.05.2011 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково з не відбутим строком покарання 1 рік 19 днів;

- 19 грудня 2012 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.395, ч.2 ст. 309, ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого від відбування покарання 20.10.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року за ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 10.10.2014 року;

- 30 вересня 2015 року Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Маючи не зняту та непогашену судимість ОСОБА_4 на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин за наступних обставин.

10 жовтня 2014 року постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 на підставі п. «г» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки із встановленням ряду обмежень.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року ОСОБА_4 продовжено раніше встановлений постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року адміністративний нагляд строком на 6 місяців з залишенням раніше встановлених обмежень у вигляді:

- зобов`язання з`являтися на реєстрацію у відділ поліції два рази на місяць;

- заборони виходити з дому з 22 години до 5 години;

- заборони відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив.

Будучі попередженим про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, ОСОБА_4 з 20 жовтня 2016 року самовільно залишив своє місце проживання по АДРЕСА_1 , де він проживав разом зі співмешканкою ОСОБА_6 та виїхав до с. Костянтинівка Сахновщинського району Харківської області, не повідомивши про це Шишацьке відділення поліції, чим порушив встановлені судом обмеження дій піднаглядної особи. До місця проживання в с. Бухуни Шишацького району Полтавської області повернувся лише 08 січня 2017 року.

10 квітня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та начальником Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , із залученням захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України та того ж дня у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт. Зазначені документи надійшли до суду 11 квітня 2017 року.

Згідно даної угоди її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 395 КК України та виду і міри покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді одного місяця арешту.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, якій згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Вказаним злочином шкода завдана лише суспільним інтересам.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового слідства зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, в тому числі обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття) та характеризують особу обвинуваченого цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому сторонами покаранні, визначеному в межах санкції статті.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК та не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд переконався, що обвинувачений беззастережно визнає себе винним у вчиненому злочині та погоджується на призначення узгодженого покарання, цілком зрозуміє зміст цього покарання, а також свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України. Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до вимог п. 9 ч.2 ст. 52 КПК України при укладанні угоди забезпечена участь захисника, який в судовому засіданні просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами міри покарання у вигляді одного місяця арешту.

Разом з тим вказаний злочин ОСОБА_4 вчинив під час іспитового строку, будучі звільненим від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Так, вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 30 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладанням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 02 листопада 2015 року.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 15 березня 2017 року, яка 07 квітня 2017 року набрала законної сили скасовано звільнення ОСОБА_4 з випробуванням та останнього направлено для відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно приписів ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень наведених у п. 20 Постанови Пленуму ВССУ від 11 грудня 2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» якщо підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупності вироків, повністю приєднавши до узгодженого сторонами покарання із застосування правил складання покарань, визначених ст. 72 КК України, покарання призначене ОСОБА_4 вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 30 вересня 2015 року.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, уникнення, передбачених ст. 177 КПК України процесуальних ризиків, як-то ухилення або переховування обвинуваченого від суду та органів на які покладається виконання вироку суду, запобігання можливості вчинити інші кримінальні правопорушення, суд вважає необхідним, до набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Матеріально шкоди злочином не завдано. Відомості про процесуальні витрати та речові докази у матеріалах обвинувального акту відсутні та прокурором не оголошувались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 квітня 2017 року, укладену між начальником Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч.1 ст. 71, п.1. ч.1 ст. 72, ч.3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного складання покарань приєднати до покарання призначеного судом покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 30 вересня 2015 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 11 квітня 2017 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7 Сиволап