Справа № 461/4551/17
Провадження № 1-кс/461/4431/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора,

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 05.06.2017 року, тож просить визнати незаконною таку бездіяльність прокурора та зобов`язати Прокуратуру Львівської області внести до ЄРДР відомості, згідно вказаної заяви.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 06.06.2017 року ним, на адресу Прокуратури Львівської області було направлено заяву про вчинення злочину старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 та прокурором Прокуратури Львівської області ОСОБА_7 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197 від 20.02.2017 року. Однак, згідно повідомлення Прокуратури Львівської області, йому було відмовлено у внесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за вказаною заявою. Вважає бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні до ЄРДР заяви про кримінальне правопорушення незаконною.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, з мотивів викладених у ній. Просить скаргу задоволити.

Прокурор в судовому засіданні скаргу заперечив. Вважає її безпідставною та просить відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши думку скаржника та прокурора, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Встановлено, що адвокатом ОСОБА_3 06.06.2017 року, на адресу Прокуратури Львівської області направлено заяву про вчинення злочину старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 та прокурором Прокуратури Львівської області ОСОБА_7 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197 від 20.02.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України).
Згідно повідомлення Прокуратури Львівської області від 07.06.2017 року, скаржнику було відмовлено у внесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою.

Як видно із заяви про вчинення злочину від 05.06.2017 року, у ній ОСОБА_3 наводить обставини, що фактично свідчать про непогодження сторони захисту зі станом проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197 від 20.02.2017 року та прийнятими слідчим та процесуальним керівником, в ході такого слідства, процесуальними рішеннями.

Таким чином, вважаю подану заяву такою, що не відповідає вимогам п.4 ст.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, через відсутність конкретних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що заява ОСОБА_3 від 05.06.2017 року не відповідає встановленим КПК України вимогам, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним, тому визнання дій чи бездіяльності прокурора неправомірними виходить за межі компетенції слідчого судді, яка визначена чинним КПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8