Провадження № 1-кп/742/51/17
Єдиний унікальний № 742/3716/16-к
ВИРОК
Іменем України
20 лютого 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000795 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосибірськ Російської Федерації , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
за ч.2ст.125 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник-адвокат ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
19.04.2016 року близько 16 год. ОСОБА_3 перебуваючи в господарстві за адресою АДРЕСА_2 , під час сварки яка виникла на ґрунті неприязних відносин до мешканця даного будинку ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 наніс йому по одному удару рукою стиснутою в кулак в область губ та в область потиличної частини голови. Після чого ОСОБА_6 відійшов в бік, але ОСОБА_7 наблизившись до нього, знову умисно наніс йому ще один удар правою рукою в область лівої щоки, від чого ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_7 продовжував наносити йому удари взутою ногою в область тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №124 від 26.04.2016 року у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани слизової оболонки лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої та нижньої губ, синців потиличної ділянки зліва, синців обох бокових поверхонь грудної клітки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєні інкримінованого йому злочині не визнав та у відповідності до статті 63 Конституції України від дачі показів відмовився.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим , його винуватість підтверджується наступними доказами:
показаннями потерпілого ОСОБА_6 ,який в судовому засіданні показав, що 19 квітня 2016 року близько 16 год він повертався додому і помітив, що ворота його будинку відкриті, а в дворі знаходився автомобіль та візуально знайомі йому чоловіки ОСОБА_3 , ОСОБА_8 і третій невідомий йому чоловік. Також в його гаражі знаходився його знайомий ОСОБА_9 , який попросився до гаражу, щоб відремонтувати свій автомобіль. Зайшовши в двір до нього підійшов ОСОБА_10 та ОСОБА_8 і почали вимагати гроші в сумі 3000 гривень. За що він вимагав гроші він не знає, оскільки нічого їм винний не був. Підчас сварки ОСОБА_10 підійшовши до нього наніс удар рукою в область губи, а потім по потилиці. Він відійшов від ОСОБА_10 , але останній знову наблизився до нього та наніс рукою удар по лівій щоці від якого він упав на правий бік. ОСОБА_10 продовжив наносити йому ногами удари в область тулоба, а ОСОБА_8 притримував його. ОСОБА_11 намагався допомогти йому, але не зміг, оскільки його тримав третій невідомий йому чоловік. Нанісши йому тілесні ушкодження ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невідомий чоловік сіли в автомобіль та поїхали в невідомому йому напрямку. А він разом з ОСОБА_12 поїхали до відділку поліції де і написав заяву про те, що трапилося. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки заподіяними йому тілесними ушкодженнями на території свого двору завдано моральної шкоди;
показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що 19 квітня 2016 року він попросив у свого знайомого ОСОБА_13 дозволу на використання належного йому гаражу для ремонту автомобіля. ОСОБА_14 вдома не було і тому він приїхавши до його будинку відкрив ворота та заїхавши в гараж почав ремонтувати свій автомобіль. Близько 16 години в відкриті ворота заїхав автомобіль ОСОБА_15 . З автомобіля вийшов візуально знайомий йому ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а також невідомий йому чоловік та почали кричати вимогаючи гроші в сумі 3000,00 гривень. Через деякий час підійшов додому ОСОБА_14 і вони почали вимагати в нього 3000 гривень. ОСОБА_10 підійшовши до ОСОБА_14 наніс йому руками два удари в область обличчя від чого ОСОБА_14 відійшов від нього, але ОСОБА_10 наблизившись наніс ще один удар від якого ОСОБА_14 упав на земля. Підійшовши до ОСОБА_16 почав наносити йому удари ногами в область тулобу, а ОСОБА_8 притримував ОСОБА_14 . В цей час він хотів допомогти ОСОБА_14 , але не зміг оскільки його тримав третій невідомий йому чоловік. Побивши ОСОБА_14 та вибивши вікно в гаражі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невідомий йому чоловік сіли в автомобіль та поїхали, а він з ОСОБА_14 поїхали в відділ поліції;
показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні показав, що його було запрошено працівниками поліції в якості понятого. В його присутності та присутності іншого понятого потерпілому було показані фотознімки на яких він вказав на особу, яка наносила йому тілесні ушкодження. Після чого він був присутнім в якості понятого за місцем проживання потерпілого де останній показував, як йому наносилися тілесні ушкодження і дані дії були зафіксовані в протоколі, який слідчий заповнював від руки , таж здійснювалося фотографування , на цьому документі він поставив підпис. Через де якийсь час йому зателефонували працівники поліції та запросили в відділення де він поставив підписи на протоколі, який був надрукований ;
показаннями свідка ОСОБА_18 , який був залучений працівниками поліції в якості понятого і в судовому засіданні надав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_17 ;
заявою ОСОБА_19 до Прилуцького ВП від 19.04.2017 якою заявник повідомив про те, що громадянин на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_20 нанесли йому тілесні ушкодження( а.п.67);
висновком експерта № 124 від 24.04.2016 , яким встановлено, що на тілі потерпілого ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани слизової оболонки лівої щоки,синців верхніх та нижніх губ,синців потиличної ділянки з ліва, синців обох бокових поверхонь грудної клітки. Тілесні ушкодження могли утворитися 19.04.2016 року.
Відповідно до п.2.3.1а,2.3.2б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» , наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»: синці верхньої та нижньої губ, синці потиличної ділянки з ліва, синці обох поверхонь грудної клітки, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; забійно-рвана рана слизової оболонки лівої щоки, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Враховуючи характер тілесних ушкоджень останні виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути як руки так і ноги сторонньої особи( осіб), в тому числі і за обставин на які вказує потерпілий ОСОБА_6 .
Всі тілесні ушкодження виявлені у потерпілого не могли утворитися при одноразовому падінні потерпілого на площину з положення стоячи ( а.п.71-74);
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що ОСОБА_6 впізнав особу , яка наносила йому тілесні ушкодження під № 2, яким виявився обвинувачений ОСОБА_3 ( а.п.75-76);
Оцінюючи докази з точки зору належними та допустимими, достовірності, взаємозв`яку між ними та достатності суд приходить до наступних висновків.
Так суд визнає показання потерпілого ОСОБА_6 , щодо часу , місця , характеру нанесений йому тілесних ушкоджень та нанесення їх ОСОБА_3 достовірними, оскільки вони є логічними, послідовними і повністю відображають обставини скоєного злочину і узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_9 , який був присутній на місці події та особисто бачив, обставини нанесення потерпілому тілесних ушкоджень та особу яка наносила тілесні ушкодження, які суд також визнає достовірними.
Показання потерпілого ОСОБА_6 та показання свідка ОСОБА_9 повністю узгоджуються з висновком експертизи № 124 від 24.04.2016 , що характеру та способу нанесення тілесних ушкоджень.
Також , суд вважає встановленим і підтвердженим в судовому засіданні, показами ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками та показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були залучені в якості понятих, що тілесні ушкодження були нанесені обвинуваченим ОСОБА_3 .
Суд вважає, безпідставними твердження сторони захисту про недопустимість доказу , а саме судово-медичної експертизи в зв`язку з тим, що на висновку експерта , на одному з аркушів відсутня печатка експерта, оскільки даний висновок відповідає вимогам «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» № 6 від 17.01.1995 року, затвердженому наказом міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року за № 6 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 254/790, а сам факт відсутності печатки на одному аркуші не свідчить про недопустимість доказу.
Крім того , суд вважає протирічивими та не обґрунтованими твердження сторони захисту про недопустимість висновку судово-медичної експертизи в зв`язку з відсутності відомостей , в реєстрі досудового розслідування, про наявність такої експертизи, в зв`язку з чим дана експертиза не відкривалася стороні захисту, оскільки захисником в ході судового розгляду , при дослідженні даного висновку експерта, наголошувалося, що висновок експерта був йому відкритий, але із-за відсутності печатки він не може сказати, чи наданий прокурором висновок є тим , який йому було відкрито.
За таких обставин суд визнає , вище зазначені та досліджені в судовому засіданні докази належними допустимими, достовірними та достатніми, що дає суду можливість покласти їх в основу обвинувального вироку.
Натомість, суд вважає недопустимим доказом протоколом проведення слідчого експерименту від 30.09.2016 з фототаблицями, який проведений за місце проживання потерпілого ОСОБА_6 в якому відображено зі слів потерпілого обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ( а.п.77-82) виходячи з наступного.
Згідно ст.85 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 5 ст.104 КПК України встановлено, що протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.
Відповідно до ч.1 ст.106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були залучені під час проведення процесуальної дії, а саме проведення слідчого експерименту, що під час проведення даної слідчого експерименту слідчий відображав хід проведення даної слідчої дії на бланку протоколу від руки на якому вони поставили підписи, але через деякий час їх викликали до відділу поліції і вони поставили свої підписи на бланках протоколу , який був надрукований .
Оригіналу протоколу даної слідчої дії стороною обвинувачення не надано, а оскільки наданий суду протокол слідчого експерименту складений з порушенням вимог статті 106 КПК України, суд визнає його недопустимим доказом .
Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні доказу в сукупності, суд вважає, що визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині.
За таких обставин,суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 19.04.2016 близько 16 години умисно заподіяв ОСОБА_21 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я і тому кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено, натомість суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, який має молодий вік, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в психо-неврологічному відділенні та Прилуцькому наркологічному диспансері не значиться( а.п.85,86) . Беручи до уваги вище викладені обставини, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливо при застосуванні до нього покарання в межах санкцій ч.2 ст.125 КК України у вигляді штрафу. Cаме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_21 заявлено цивільний позов відповідно до якого він просить стягнути з обвинуваченого 10 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.2 п.1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
За ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, суд враховує дійсні обставини справи та наслідки, які наступили, а саме, що останньому завдані легкі тілесні ушкодження , що причинили тимчасових розлад здоров`я, переніс фізичний біль , незначну в часі тривалість протиправних дій обвинуваченого, тому із урахуванням принципу розумності та справедливості і визначає суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_6 1 000,00 гривень .
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1000 ( одна тисяча) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1