АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Cправа № 791/119/17
Провадження: 11-сс/791/487/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
іменем України
31 серпня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2017 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 17.10.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона по ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України на 5 років позбавлення волі;
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 16.10.2017 року включно.

ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, здійснював за допомогою стільникового зв`язка багаторазові телефонні дзвінки на різні абонентські номері та шляхом обману повідомляв потерпілим завідомо неправдиву інформацію стосовно блокування їх банківської картки, тим самим дізнавався від потерпілих реквізити банківської платіжної картки ПАТ «ПриватБанк». Після чого з карток потерпілих здійснювалося зняття грошових коштів.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді в зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Указує, що слідчим суддею не взято до уваги, що за місцем реєстрації ОСОБА_8 не проживає, наявність цивільної дружини не свідчить про міцність його соціальних зв`язків. Також зазначає, що ОСОБА_8 є особою раніше судимою за вчинення насильницьких злочинів корисливої спрямованості. Наголошує, що наявне в матеріалах провадження зобов`язання ФОП ОСОБА_11 щодо працевлаштування підозрюваного не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу про зміну запобіжного заходу та продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, та просив їх задовольнити, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, у дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

25.04.2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26.04.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України в кримінальному провадженні № 0000175.

04.07.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозри у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 185 ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

27.04.2017 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.06.2017 року.

21.06.2016 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19.08.2017 року.

Постановою першого заступника прокурора Херсонської області від 07.08.2017 року продовжено строк досудового розслідування до 6 місяців, тобто до 26.10.2017 року.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 17.08.2017 року відносно ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та встановлено строк дії запобіжного заходу до 16.10.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, змінюючи запобіжний захід на домашній арешт, слідчий суддя послався на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих діянь, і підозру доведено наявністю доказів, які були встановлені судом під час обрання та продовження запобіжного заходу.

Слідчий суддя визнав, що може існувати лише один ризик це впливання підозрюваного на свідків у межах кримінального провадження.

Також слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, тривалий час проживає за одною адресою із цивільною дружиною, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.Крім того, слідчий суддя врахував, що підозрюваний повинен мати можливість забезпечувати себе та свою сім`ю, що ФОП ОСОБА_11 зобов`язується забезпечити його роботою.

При цьому слідчий суддя визнав, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаному ризику.

Зазначені обставини вказують на існування тісних сімейних та соціальних зв`язків у підозрюваного, що може забезпечити його належну процесуальну поведінку й при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, тому твердження прокурора про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, ніж того, який зазначений у клопотанні слідчого, та про необхідність продовження строку тримання під вартою, є непереконливими.

У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Отже, єдиною наявною підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_8 та суворість санкції інкримінованого злочину.
Сам факт підозри особи у вчиненні тяжкого злочину та суворості можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його продовження без наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку із чим, доводи прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 із цих підстав не можуть бути прийняті до уваги.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможезапобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не знаходять свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом і не заслуговують на увагу, оскільки слідчим отримані показання потерпілих та свідків щодо обставин злочинних діянь, які зафіксовані в протоколах допитів, що наявні в матеріалах провадження, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти наявності ризику вчинення підозрюваним іншого злочину або продовження того, в якому підозрюється, зважаючи на обов`язки, покладені на підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.

Крім того, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що продовження строку тримання під вартою обґрунтовано необхідністю вчинення органами досудового розслідування ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій у межах даного кримінального провадження, спрямованих на закінчення досудового розслідування, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та стане на заваді здійснення необхідних процесуальних та слідчих дій для встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Колегія суддів зауважує, що відносно ОСОБА_8 вже застосовувався та продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
На думку колегії суддів, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в даному випадку є виправданим та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків і його належної поведінки та запобігання ризикам, установленим слідчим суддею.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , не встановлено.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування судового рішення та продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це ставиться питання прокурором в апеляційній скарзі, колегія судді не знаходить, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2017 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 31 серпня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 31 серпня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2