УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/936/16 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3, 15 ч. 2, 357 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року. Колегія суддів Апеляційного суду Житомирської області у складі: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , -
в с т а н о в и л а:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджено: за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3 КК України, - на 4 роки позбавлення волі; за ст. ст. 15 ч. 2, 357 ч. 1 КК України, - на 2 роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Вирішено початок строку відбуття покарання рахувати з 2 серпня 2016 року та зарахувати за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у цей строк його попереднє ув`язнення у строк з 02 серпня 2016 року по день набрання вироком законної сили.
Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1055 гривень 52 копійки витрат, пов`язаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.
Згідно вироку, будучи неодноразово судимим за вчинення крадіжок, судимість за які не знята і непогашена у встановленому законом порядку, 30 липня 2016 року о 13 годині у с. Новий Любар Любарського району Житомирської області ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки проник у житловий будинок потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 та таємно викрав чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 584,07 грн., а також банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , власником якої являється ОСОБА_10 , на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 1105 гривень 70 копійок. В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії викритті, не припиняючи їх, виліз через вікно з приміщення будинку, утримуючи при собі заздалегідь підготовлене майно, намагався відкрито заволодіти вищевказаним майном потерпілої ОСОБА_10 , однак не довів свій намір до кінця, оскільки був затриманий співвласником домогосподарства ОСОБА_11 .
В апеляційних скаргах:
- прокурор ставить питання про зміну вироку, - виключення з мотивувальної частини вироку вказівки про врахування повторності вчинення злочину, як обставини, що обтяжує покарання, оскільки ця обставина була врахована судом при кваліфікації дій обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою повторності при кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України. Посилається на неправильне застосування місцевим судом ч. 4 ст. 67 КК України;
- захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначення покарання та пом`якшити обвинуваченому покарання у зв'язку з невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Твердить про неповне врахування судом першої інстанції обставин, що пом'якшують покарання, - повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєному злочині, його щирого розкаяння та активного сприяння розкриттю злочину, а також даних про захворювання обвинуваченого, відсутність збитків внаслідок злочину.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника в підтримання апеляційних скарг, міркування прокурора в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперчення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні закінчених замахів на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, та на таємне викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів; кваліфікацію цих дій за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3, 15 ч. 2, 357 ч. 1 КК України є обгрунтованими та не оскаржуються в апеляційному порядку.
Згідно положень ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 185, 186 КК України, у звязку з чим його дій, вказані в обвинуваченні та у вироку, кваліфіковані за кваліфікуючою ознакою повторності, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України.
За таких обставин є обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції ч. 4 ст. 67 КК України, яке виразилося у помилковому врахуванні вчинення злочинів повторно як обставини, що обтяжує покарання.
Тому вирок підлягає відповідній зміні відповідно до положень ст. ст. 409, 413 КПК України.
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, обгрунтовано врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який хворіє, раніше неодноразово (9 раз) притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок та обставини, що пом'якшують покарання, - повне визнання вини та щире каяття. При цьому місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Призначене ОСОБА_7 мінімальне за розміром покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчиненню нових злочинів, та не може бути визнано явно несправедливим внаслідок суворості.
Тому є необгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про необхідність зміни вироку з метою пом'якшення обвинуваченому покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок вирок Любарського районного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про повторність вчинення злочину, як обставину, що обтяжує покарання.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , - у той же строк з моменту одержання копії ухвали.
Судді: