справа №176/1231/17
провадження №1-в/176/256/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2017 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням державної установи Жовтоводської виправна колонія № 26, клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого: 28.02.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі 3 роки 6 місяців, згідно вироку на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховане попереднє ув`язнення у період з 01.02.2016 року по 24.11.2016 року, з 30.01.2017 року по 28.02.2017 року, за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року засудженому ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 28.02.2017 року по 25.04.2017 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника адміністрації Жовтоводської ВК № 26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 28.02.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі 3 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання 30.01.2017 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням попереднього ув`язнення протягом перебування в СІЗО є 19.09.2018 року.
Засуджений ОСОБА_3 заявив клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
Заслухав засудженого, який підтримав заявлене клопотання, підтвердив відсутність за період відбування покарання як стягнень так і заохочень, представника Жовтоводської ВК №26, який просив в задоволенні клопотання відмовити, виходячи з поведінки засудженого, думку прокурора, який вважав, що вже досягнута мета виправлення, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком цього суду ОСОБА_3 знаходився в місцях попереднього ув`язнення з 01.02.2016 року по 24.11.2016 року, з 30.01.2017 року по 25.04.2017 року включно, за цей час утримувався в Дніпропетровському СІ, режим ув`язнення не порушував, характеризувався посередньо, заохочень не мав, стягнень не мав, до праці не залучався.

В Жовтоводській ВК №26 продовжує відбувати покарання з 26.05.2017 року.

Згідно характеристики від 21.07.2017 року, що мається в матеріалах особової справи продовжує характеризуватися посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, стягнень та заохочень немає.

Таким чином, засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання як в Дніпропетрвоському СІЗО так і по прибуттю до Жовтоводській ВК № 26, тобто усього часу відбування покарання характеризувався тільки посередньо, а не задовільно чи позитивно.
Суд вбачає, що часу який минув з початку відбування засудженим ОСОБА_3 покарання в Жовтоводській ВК № 26 недостатньо, щоб дати докорінну оцінку наскільки він змінився за цей час перебування, оскільки сплило тільки два місяці відбування останнім покарання саме в установі, однак навіть за цей не тривалий період засудженим не було виявлено жодної самостійної ініціативи щодо свого працевлаштування, хоча мав можливість виявити себе.
Згідно довідки медичної частини установи є повністю працездатний та може виконувати будь-яку роботу.
Втім, мав можливість виявити себе та проявити ініціативу бути залученим до суспільно-корисної праці протягом усього часу відбування покарання, в господарській обслузі установи за місцем попереднього ув`язнення, та отримати за весь цей час бодай хоч одне заохочення. Але жодної ініціативи не виявив, як вбачається та підтверджується характеристиками, за весь цей час мав пасивне, безініціативне відношення до праці та посередню характеристику.
Більш того, будь-яких проявів участі засудженого ОСОБА_3 в суспільно-корисному житті колонії чи його участі в програмах диференційованого виховного впливу, судом також не встановлено. Як то за програмами «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», тощо, подання останнім за власною ініціативою такої заяви до участі та прийняття в участі, такі обставини та докази по ним в матеріалах особової справи відсутні.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що до засудження мав цивільну дружину, однак згідно довідки (ч. 2 а. о/с 3) дані про родичів відсутні, будь-які докази в особовій справі про листування, побачення, підтримання стосунків з даною особою як цивільною дружиною чи іншими родичами відсутні, в судовому засіданні зазначив, що стосунки не підтримує.
Даючи оцінку встановленим обставинам, слід зазначити, що умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності.
При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, що має місце в даному випадку щодо засудженого, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час тільки перебування в установі, та який безпосередньо передує розгляду клопотання .
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Крім того, ОСОБА_3 розглядався на адміністративній комісії установи 21.07.2017 року відповідно до ст. 101 КВК України та йому відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення. Відповідно до ст. 82 КК України розглядався на адміністративній комісії установи 21.07.2017 року - відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення, відповідно до ст. 81 КК України розглядався на адміністративній комісії установи 21.07.2017 року - знову відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який є судимий та відбуває покарання за тяжкий злочин, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 , виходячи з встановлених обставин у сукупності щодо його поведінки та відношення, є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1