Справа № 156/104/17 Провадження №11-кп/773/192/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 17 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області, у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що в матеріалах провадження відсутні докази отримання обвинуваченим ОСОБА_7 копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, що свідчить про істотне порушення права останнього на захист, зокрема бути проінформованим про характер і підстави обвинувачення та можливість підготуватись до захисту. Окрім того, в обвинувального акті не розкрита об`єктивна сторона злочину, що не дає можливості зробити висновок про вид замаху не злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 .

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, вважає ухвалу суду незаконною, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що під час вручення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваний та захисник їх отримали, проте обвинувачений від підпису відмовився, про що власноручно здійснив напис в розписці. Також вказує, що обвинувальний акт містить обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, в якому розкрита об`єктивна сторона інкримінованого останньому злочину, тоді як повертаючи обвинувальний акт з цієї підстави, суд вдався до оцінки доказів висунутого обвинувачення, яке можливе лише на стадії судового розгляду. Водночас зазначає, що судом безпідставно не було вирішено питання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, доводи прокурора, яка підтримала скаргу з викладених у ній підстав, просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Обвинувальний акт підлягає поверненню судом зі стадії попереднього розгляду кримінального провадження в разі, коли даний процесуальний документ не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта повинна додаватись розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Ст. 293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розписці про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 в графі підпис значиться «від підпису відмовився». (а.с. 4). При цьому, така відмова належним чином зафіксована не була, тоді як сам обвинувачений в суді першої інстанції вказав на те, що не може достовірно ствердити чи був вручений йому обвинувальний акт, так як він неодноразово ознайомлювався з великою кількістю документів, серед яких зазначені копії відсутні. Захисник обвинуваченого теж вказав на те, що не може однозначно ствердити про те, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування були вручені його підзахисному.

Вказана невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального закону свідчить про істотне порушення прав обвинуваченого ОСОБА_7 на захист в частині проінформованості про характер і підстави обвинувачення та можливості здійснити належний захист.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що містять істотні суперечності, про що обґрунтовано зазначив суд в оскарженій прокурором ухвалі.
Так, в описовій частині обвинувального акта про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні замаху та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у приміщення, опис об`єктивної сторони злочину є неповним.
Зокрема, у ній зазначено про те, що 16 грудня 2016 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, таємно шляхом відкриття навісного замка вхідних дверей проник у приміщення літньої кухні господарство, що за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав один мішок цукру білого кристалічного вагою 50 кг вартістю 680 грн. та бувші у вжитку дитячі сани вартістю 120 грн., які належали ОСОБА_8 , однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений власником майна.
Отже, в обвинувальному акті зазначається, що злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , так як він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, у зв`язку з тим, що був затриманий на місці злочину. Проте, не вказано, які саме дії не вчинив ОСОБА_7 для доведення злочину до кінця. Незрозуміло, на чому ґрунтується висновок про незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна за обставин, описаних перед цим у обвинувальному акті, якщо не зазначено, які ще дії мав намір вчинити, але не вчинив обвинувачений.
Таке формулювання обвинувачення є нечітким та неоднозначним, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист. В подальшому, це позбавить суд належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України.
Що стосується посилання прокурора в апеляційній скарзі на не вирішення на підготовчому судовому засіданні судом клопотання про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою, то воно не є підставою, відповідно до вимог Кримінального процесуального закону, для скасування оскаржуваної ухвали. Окрім того, прокурор не була позбавлена можливості звернутись з таким клопотанням в суді апеляційної інстанції, проте продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжий захід у вигляді тримання під вартою не просила.
За таких обставин, суд ухвалив законне рішення про повернення обвинувального акта прокурору, відповідно до вимог ст. 314 КПК України.
В той же час, наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими, носять формальний характер, і тому не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України та його здійснення у відповідності до загальних засад, передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000529 від 10 червня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК повернуто прокурору Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури- без змін.

Головуючий
Судді