Справа № 192/290/17
Провадження № 1-кп/192/71/17
В И Р О К
Іменем України
"24" травня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000032, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 січня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2017 року приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись на проїзній частині автодороги навпроти будинку №8 по вул. Центральна, в с. Панькове, Солонянського району, Дніпропетровської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, шляхом спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, у вищевказаний час, знаходячись в громадському місці, тобто на вулиці, діючи з хуліганських спонукань, виражаючи явну неповагу до суспільства та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, у присутності очевидців, а саме в присутності ОСОБА_5 , безпричинно умисно наніс ОСОБА_6 , удар правою ногою по колінному суглобу правої ноги, від якого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії з хуліганських мотивів безпричинно умисно наніс потерпілому ще два удари ногою по тулубу і кінцівкам, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини лівої променевої кістки, забій правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні під час допиту визнав повністю.

Пояснив, що 14 січня 2017 року десь о 2 год. він перебуваючи в с. Панькове, Солонянського району, Дніпропетровської області, йшов по вулиці Центральній разом з ОСОБА_5 . Побачивши потерпілого, який йшов до них на зустріч він, без всяких на то причин, підійшов та вдарив потерпілого правою ногою по нозі, від чого потерпілий впав на бік, після чого він завдав удару по тулубу потерпілого та по його руці. Чому він побив потерпілого він пояснити суду не може, будь-яких конфліктних ситуацій та неприязних стосунків у нього з потерпілим не було і немає.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Окрім визнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинах, повністю підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який будучи допитаним в судовому засіданні 16 березня 2017 року, показав, що 14 січня 2017 року вночі, точного часу він не пам`ятає, він вийшов з будинку посівати. Йшовши по АДРЕСА_1 він побачив обвинуваченого та ОСОБА_5 , які йшли йому на зустріч. До нього підійшов обвинувачений і без пояснення причини завдав йому удар по нозі своєю ногою, від удару він впав на бік, і обвинувачений задав йому ще два удару по тулубу і по руці. Під час того, як обвинувачений бив його ОСОБА_5 стояв з боку і все бачив. Чому обвинувачений його побив він не знає, ніяких конфліктів між ними не було.

Показаннями свідка ОСОБА_5 , який будучи допитаним в судовому засіданні 21 квітня 2017 року, показав, що 14 січня 2017 року десь о 01 год. він йшов з обвинуваченим по с. Панькове, Солонянського району, Дніпропетровської області по вул. Центральній. Повз них проходив потерпілий і обвинувачений, підійшов до потерпілого та вдарив його по нозі, від чого потерпілий впав, а ОСОБА_3 завдав йому удар по тулубу. Він окликнув ОСОБА_3 і обвинувачений припинив свої дії, чому він побив потерпілого обвинувачений йому не повідомляв.

Письмовими доказами:

Висновком експерта № 17 Е від 24 лютого 2017 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини лівої променевої кістки, забій правого колінного суглобу, які виникли від дії тупих твердих предметів, або при ударах об такі можливо в термін та при обставинах на які вказує потерпілий. Виявлені ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеню тілесних ушкоджень, так як термін зростання кісткової тканини понад 21 добу.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_6 , а також відомі обставини справи не виключена можливість, що вони могли утворитись при обставинах та за механізмом на які вказує потерпілий (а.с. 53-55).

Довідкою від 14 січня 2017 року згідно якої ОСОБА_6 звертався до КЗ «Солонянська ЦРЛ» 14 січня 2017 року о 17 год. 25 хв. та йому було встановлено діагноз: закритий перелом лівої променевої кістки зі зміщенням. Забій правого колінного суглобу (а.с. 57).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочинів, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені злочинів за пред`явленим обвинуваченням.

Суд не приймає в якості доказів показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки зазначені особи під час допиту нічого не повідомили по обставинам справи, і свідками подій вони не були.

Суд також вважає, що посилання в пред`явленому ОСОБА_3 обвинувачені, на вчинення злочинних дій в присутності ОСОБА_7 є безпідставним, оскільки під час допиту в судовому засіданні 21 квітня 2017 року, ОСОБА_7 , повідомив, що він не був свідком подій 14 січня 2017 року між обвинуваченим та потерпілим, що також підтвердили своїми показаннями ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_5 і тому, суд вважає, за необхідне виключити зазначене посилання з обвинувачення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, вину визнав, але щиро не кається.

З урахуванням відсутністю обставин справи, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України та за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк в межах санкцій даних статей, при цьому призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважає, що слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім цього, суд вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, ту обставину, що обвинувачений визнав вину тому, у відповідність до ст. 75 КК України, є всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього в період іспитового строку обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України та додаткових обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком два роки;

за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком два роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком два роки шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки шість місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти додатково на ОСОБА_3 в період іспитового строку такі обов`язки:

-попросити публічно пробачення у потерпілого;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1