АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи 652/507/16-к
Справа № 11-кп/791/81/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ч.1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого

обвинуваченої ОСОБА_7
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000210за апеляційною скаргою із доповненнями прокурора у на вирок Великоолекандрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, проживаючої у цивільному шлюбі, маючої на вихованні одну малолітню дитину, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено її від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2-річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки згідно ч.1 ст.76 п.п. 2-4 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію .
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведенні судової балістичної експертизи № 15-БЗ від 15.08.2016 року в сумі 440,20 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 25.06.2016 року близько 14-00 години, знаходячись в лісосмузі с. Кочубеївка Високопільського району Херсонської області, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбала шляхом знахідки предмети в кількості 27 штук, які згідно висновку експерта № 15-БЗ від 15.08.2016 року є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45 мм військовими патронами (5,45x39мм), виготовлені заводським способом, придатні до стрільби, які в подальшому перенесла до себе додому та незаконно зберігала у господарській будівлі гаражу, а саме кишені дитячої коляски за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та які було виявлено в ході санкціонованого обшуку працівниками поліції в присутності понятих 11.08.2016 року.

В апеляційній скарзі із доповненнями прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з постановленням нового вироку через неправильне застосування кримінального закону. Так, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального закону, оскільки Законом України від 18.02.2016 № 1019-УІІІ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» ст. 96-1 КК України, якою передбачено такий вид заходу кримінально-правового характеру як спеціальна конфіскація, викладено в новій редакції, згідно якої спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Отже, на час вчинення обвинуваченою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, новий закон набрав чинності та передбачав спеціальну конфіскацію. Вищевказані бойові припаси визнані речовими доказами у даній справі та в силу вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України підлягали спеціальній конфіскації. Крім тогозазначає, що згідно з ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону № 1492-УШ від 07.09.2016, який набрав чинності 08.10.2016) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Частиною 2 цієї ж статті Кодексу наведено перелік обов`язків, які суд може додатково покласти на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Усупереч вищевказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 не застосував закон, який підлягає застосуванню, та застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме редакцію ст. 76 КК України, яка втратила чинність у зв`язку з прийняттям нової редакції закону. Просить вирок Великоолекандрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року скасувати та постановити новий з підстав викладених в апеляційній скарзі з доповненнями прокурора.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, орбвинувачену ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочину відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.

Злочин, який скоїла ОСОБА_7 за ст. 263 ч. 1 КК України, як придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані правильно та ніким не оспорюється.

Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Херсонської області щодо незастосування до майна, яке є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме: бойові припаси до нарізної вогнепальної зброї - 5,45 мм військовими патронами (5,45x39мм) в кількості 27 шт., спеціальної конфіскації.

Відповідно до ст. 96 -1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318,319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто за статтею, яка не входить до переліку статей за якими застосовується спеціальна конфіскація.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження і оскаржуваного вироку суду першої інстанції, майно, яке фактично є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме бойові припаси до нарізної вогнепальної зброї - 5,45 мм військовими патронами (5,45x39мм) в кількості 27 шт., постановою органу досудового розслідування визнані речовими доказами.

Відповідно до ст. 100 та п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд в резолютивній частині обвинувального вироку, в тому числі, має прийняти рішення щодо речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 56 Наказу № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обігу, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» у вироку, постанові судді або ухвалі суду, постанові органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи повинно бути вирішене питання про долю речових доказів, при цьому , речі, вилучені з обігу, підлягають передачі відповідним установам або знищуються.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку суду, ним цілком слушно, з посилання на ст. 100 КПК України, було прийняте рішення про знищення речових доказів.

Також, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 , скоїла злочин, передбачений ст. 263 ч.1 КК України, 25.06.2016 року, тобто на момент вчинення злочину діяла ст. 76 КК України в редакції редакція від 14.04.2009 року.
Зміни до ст. 76 КК України (в редакції Закону № 1492-УШ від 07.09.2016 року), набули чинності 08.10.2016 року, відповідно до яких у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

2. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:

1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, нова редакція ст. 76 КК України, яка зобов`язує суд покласти певні обов`язки на засудженого, на відміну від попередньої редакції, погіршує його становище.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга із доповненнями прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 413 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу із доповненями прокурора залишити без задоволення, а вирок Великоолекандрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржений учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2