Справа № 761/2509/17
Провадження № 1-кс/761/1829/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській область ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 18 березня 2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :
Слідчий СУ ГУНП в Київській область ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим процесуальним прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 18 березня 2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт земельної ділянки, кадастровий номер :10:001:0300, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ТОВ «Неомелон» у рівних долях.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СУ ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000159 від 18 березня 2016р. за фактом незаконного оформлення на ОСОБА_5 право власності на земельні ділянки лісового фонду загальною площею 10 га, які перебувають у користуванні державного підприємства «Київське лісове господарство» та розташовані на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №№ 691961, 691962 ОСОБА_5 володіє земельними ділянками з цільовим призначенням для будівництва та обслуговувавння інших будівель громадської забудови загальною площею 10 га, які видано на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 10 серпня 2006р.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, а також витягу з кадастрового реєстру, земельна ділянка за кадастровим номером :10:001:0300 належить на праві власності ТОВ «Неомелон».
Враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0300, є речовими доказами, предметом кримінального правопорушення, слідчий звернулася із даним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 , яка входить до складу групи слідчих по даному кримінальному провадженню, клопотання підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлявся, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження № 0000159, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Як вбачається із матеріалів клопотання, земельна ділянка, кадастровий номер :10:001:0300, яка розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району, визнана речовим доказами у кримінальному провадженні № 0000159, та є такою, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що дане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 18 березня 2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській область ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 18 березня 2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0300, яка належить ТОВ «Неомелон».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: