Дата документу Справа № 335/4354/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1042/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/4354/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.369-2 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000360, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2017 року повернуто до прокуратури Запорізької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 369-2 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000360 від 03.11.2016 року.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, з прокуратури Запорізької області до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000360 від 03.11.2016 року.

Під час підготовчого судового засідання суд, встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зазначив наступне.

В обвинувальному акті не зазначено особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за вплив на яку обвинувачений начебто отримав гроші.

Обмежившись лише посиланням в обвинувальному акті на те, що „у ОСОБА_7 виник умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення працівниками Національної поліції в Запорізькій області, у тому числі дільничних інспекторів ВП НП в Запорізькій області, які уповноважені на виконання функцій держави, без відповідної конкретизації, сторона обвинувачення не зазначила фізичної особи, або займаної нею посади, компетенції такої особи, тощо, на підставі чого можна було б перевірити віднесення такої особи до категорії осіб, що визначені в пунктах 1-3 ст. 4 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції.

Крім того, обвинувальний акт затверджений і підписаний прокурором із зазначенням про здійснення цих дій, виходячи з займаної ним посади, що не відповідає вимогам ст.ст. 36, 37 КПК України, нормами яких закріплений правовий статус прокурора по конкретному кримінальному провадженню, а посада, як прокурора, та і слідчого, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, підлягають лише окремому зазначенню в обвинувальному акті.

За таких обставин, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно фактичних обставин кримінального провадження, викладених в обвинувальному акті ОСОБА_7 обвинувачується в отриманні неправомірної вигоди за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення працівниками Національної поліції в Запорізькій області, у тому числі дільничними інспекторами ВП НП в Запорізькій області, які уповноважені на виконання функцій держави. Згідно ст. 4 ч. 1 п. 1 д) ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту. Зазначені обставини підлягають встановленню та перевірці під час судового розгляду та не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні. Вважає, що під час підготовчого судового засідання судом наперед надано оцінку предмету доказування у кримінальному провадженні, що є неприпустимим та не відповідає завданням, які постають перед учасниками судового провадження на стадії підготовки до судового розгляду. Крім того, суд, при винесенні ухвали про повернення обвинувального акту, не вказав, які саме недоліки має усунути прокурор, які слідчі або процесуальні дії можуть бути проведені з метою усунення встановлених судом недоліків та строк їх проведення. Посилання суду на відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо призначення слідчого та прокурора у даному провадженні, підтверджується відповідними процесуальними рішеннями, які підлягають дослідженню під час судового розгляду, і вимоги про посилання на такі рішення в ст. 291 КПК України відсутні. Вимоги ж п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України слідчим виконано, зокрема зазначено прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого та прокурора. Також зазначає, що згідно резолютивної частини оспорюваної ухвали, суд повернув обвинувальний акт не прокурору, як того вимагає п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, а до прокуратури Запорізької області, не зазначивши в цій же частині ухвали суду з якою метою повертається обвинувальний акт до прокуратури, що є істотним порушенням вимог КПК України.

На підставі викладеного, просить ухвалу районного суду скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000360 від 03.11.2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 369-2 КК України для виконання вимог ст.ст. 314 -315 КПК України щодо проведення підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить відхилити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та залишити ухвалу районного суду без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з приписів закону, встановлених ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених частиною 3 цієї статті, у тому числі і про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам закону.

Згідно положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Положеннями ст. 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що конструкція обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 369-2 КК України містить всі необхідні елементи, передбачені ст. 291 КПК України, у тому числі і щодо фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, і які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а зазначені в ухвалі суду обставини не відносяться до кола підстав передбачених законом, за яких обвинувальний акт підлягає поверненню, а тому висновки суду про його невідповідність вимогам закону, саме з цих підстав, є помилковими.
Висновок суду на те, що в обвинувальному акті не зазначено особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за вплив на яку обвинувачений начебто отримав гроші, і це, начебто, є невідповідністю вимогам, визначеним у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України є хибним, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню та перевірці під час судового розгляду та не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Вимоги п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту слідчим також виконано, зокрема зазначено прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого та прокурора, а тому посилання суду на невідповідність зазначеного процесуального документу кримінальному процесуальному закону у цій частині є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбачених ст. 291 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4