АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/110/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6
представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «Барс 2000» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 та накладено арешт на паливно-роздавальну колонку (типу V-line 8993.622/LPG/40, заводський №37-/16), газовий модуль з 2 ємкостями № 59278 та № 59285 ємкістю по 4,85 м.3 з газом № 59278 - 50% газу та № 59285 - 50% газу).

Приймаючи рішення про задоволення клопотання, слідчий суддя виходив з положень передбачених п.1 ч. 2 ст.170 та ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме з доведеності необхідності забезпечення збереження речових доказів, оскільки є підстави вважати, що наведене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Барс 2000» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В обґрунтування наведених вимог апелянт вказує на те, що ухвала слідчого судді прийнята за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Так, представник зазначає, що досудовим розслідуванням не встановлено жодних обставин, які б вказували на наявність ознак злочинів, відомості про які внесені до ЄРДР та вказує на відсутність доказів, які б підтверджували настання внаслідок порушень правил безпеки визначених законом наслідків.
Далі в апеляційній скарзі представник зазначає, що в матеріалах досудового розслідування відсутні докази самовільного зайняття земельної ділянки чи самовільного будівництва на ній, а кримінальне провадження за ознаками ст. 356 КК України розпочате без наявності законних підстав через відсутність у справі заяви потерпілого.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Дарницького УП ГУ НП в м. Києвіперебувають матеріали кримінального провадження № 0000051, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на паливно-роздавальну колонку, газовий модуль з 2 ємкостями з газом, яке 25 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження за № 0000051 про накладення арешту на паливно-роздавальну колонку, газовий модуль з 2 ємкостями з газом, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, захисника, та прийшов до правильного висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні.
Посилання апелянта на те, що досудовим розслідуванням не встановлено обставин, які б вказували на наявність ознак злочинів, відомості про які внесені до ЄРДР, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Що стосується посилань представника на відсутність доказів, які б підтверджували настання внаслідок порушень правил безпеки визначених законом наслідків, то дані обставини не є предметом розгляду при вирішення питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянта з приводу відсутності доказів самовільного зайняття земельної ділянки чи самовільного будівництва на ній.
Твердження представника стосовно того, що кримінальне провадження за ознаками ст. 356 КК України розпочате без наявності законних підстав через відсутність у справі заяви потерпілого не може бути самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки перелік підстав для цього міститься у ст. 173 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме паливно-роздавальну колонку, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги представника власника майна щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Барс 2000» ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 та накладено арешт на паливно-роздавальну колонку (типу V-line 8993.622/LPG/40, заводський №37-/16), газовий модуль з 2 ємкостями № 59278 та № 59285 ємкістю по 4,85 м3 з газом № 59278 - 50% газу та № 59285 - 50% газу), залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Барс 2000» ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4