Ухвала
іменем україни
14 лютого 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000071 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Садового Березанського району
Київської області, жителя

АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК,

в с т а н о в и в:

За вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено виконання обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ст. 76 КК.

Постановлено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_7 із засудженого ОСОБА_6 1 373 635 грн витрат на лікування, 491 132 грн витрат на доставляння потерпілого до місця лікування, а також 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду зазначений вирок змінено. Ухвалено ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року засудженого звільнено від відбування основного та додаткового покарання.
Рішення суду в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування заподіяної шкоди направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишено без змін.
За обставин, детально викладених у вироку місцевого суду, ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 01 липня 2011 року приблизно о 14.00 год., керуючи автомобілем «Тойота-Кемрі», рухався в межах с. Українка Криничанського району Дніпропетровської області. У порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», пунктів 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху ОСОБА_6 , проявивши неуважність і не переконавшись у безпеці маневру, почав перетинати проїзну частину дороги і допустив зіткнення з автомобілем «ВМВ-750» під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тяжких тілесних ушкоджень.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд, призначивши ОСОБА_6 покарання без застосування ст. 75 КК, погіршив становище засудженого, а тому мав постановити вирок. На думку прокурора, у судовому рішенні не наведено мотивів і обґрунтувань, з огляду на які суд дійшов висновку про необхідність призначення такого покарання. Вказує на порушення апеляційним судом вимог ч. 1 ст. 421 КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду стосовно доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 2 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, переглянувши справу в порядку апеляційної процедури, апеляційний суд змінив вирок суду першої інстанції та призначив ОСОБА_6 основне та додаткове покарання без звільнення від його відбування з іспитовим строком, тобто більш суворіше ніж призначено місцевим судом.
Водночас апеляційний суд залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 421 КПК, де зазначено, що скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання можливе лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник. Проте питання про призначення більш суворого основного покарання у апеляційних скаргах учасників кримінального провадження не порушувалось
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК у випадку неправильного звільнення засудженого від відбування покарання апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції й ухвалює свій.
Виходячи з системного аналізу цих вимог і положень статей 407, 408 КПК, а також роз`яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», погіршення становища засудженого можливе лише при постановленні апеляційним судом свого вироку.
Таким чином апеляційний суд безпідставно погіршив становище засудженого ОСОБА_6 без урахування позиції сторони обвинувачення та без постановлення свого вироку, що є істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене, та з дотриманням процесуального кримінального закону постановити обґрунтоване й законне рішення.

Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3