Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 1-34/10
18 лютого 2010 року Красилівський районний суд
Хмельницької області в складі: головуючого - судді Вознюка Р.В. при секретарі Басистій Т.В. з участю прокурора Куниша В.1. потерпілого ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Красилові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,
- за ч.2 ст.286, ч.З ст.135 КК України,
ОСОБА_2 25 листопада 2009 року близько 19 годин 10 хвилин керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Геофіполь-Хмельницький, в напрямку м.Хмельницького, на 58 км. + 690 м., в порушення п.п. 2.9 а), 2.3 б) Правил дорожнього руху України, був не уважним, не забезпечив безпеки дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, кий йшов йому на зустріч по краю проїзної частини в напрямку м.Красилова.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечне для життя в момент заподіяння, і дані наслідки знаходяться в прямому причинному звязку з вищевказаним порушенням ОСОБА_2 правил безпеки дорожнього руху.
Після вчинення наїзду на ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зупинив автомобіль і завідомо залишив ОСОБА_1, без допомоги в небезпечному для життя стані, який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через втрату свідомості.
Допитаний по суті предявленого обвинувачення ОСОБА_2 вину свою визнав повністю та пояснив, що 25 листопада 2009 року близько 19 години він на автомобілі НОМЕР_2. рухався по автодорозі Теофіполь-Хмельницький, при виїзді з м.Красилова вчинив наїзд на чоловіка, який рухався по краю проїзної частини і якого він не побачив. Після наїзду злякався і поїхав додому.
Крім повного визнання своєї вини, обєктивно вина підсудного у вчиненні злочину підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:
-показаннями потерпілої ОСОБА_1 про те, що він прийшов до свідомості 26 листопада 2009 року в лікарні. Лікарі виявили у нього ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, переломів кісток черепа, обличчя, ноги та численні забої. Подій, які відбувались напередодні у вечері у звязку з травмою голови не памятає;
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якому зафіксовані місце інциденту та дорожня обстановка, плями бурого кольору на узбіччі, осип уламків скла, туфель на краю проїзної частини;
-протоколом огляду автомобіля НОМЕР_3, в якому зафіксовані пошкодження правого переднього крила, правої фари, правої частини переднього бампера, правої частини облицювальної решітки, правої частини переднього вітрового скла;
-висновком судово-медичної експертизи №04 від 14 січня 2010 року, згідно якого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, перелому лобної кістки в проекції лобної пазухи з вдавленням зовнішньої стінки з переходом на внутрішні стінки, забою головного мозку середнього ступеня, двобічних субдуральних гідром в ділянці обох півкуль, субарахноїдального крововиливу, перелому, верхньої щелепи по типу ЛЕФОР-1І, відкритого травматичного перелому нижньої щелепи справа в ділянці 2, 3 зуба, закритої травми грудної клітки, переломів 2, 3, 4 ребер справа, переломів кісток носа, гайморових пазух, травматичного пошкодження малогомілкової латеральної звязки правого колінного суглоба, множинних забійних ран обличчя, які відносяться, по своєму характеру, до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для житгя в момент спричинення.
Правил дорожнього руху України: п.1.5, який є загальною нормою і п.10.1, який не знайшов свого об'єктивного підтвердження. У звязку з цим, вказані обставини слід виключити з обвинувачення підсудного.
Органи досудового слідства кваліфікували дії ОСОБА_2 за ч.З ст.135 КК України, проте суд не може погодитись з даною кваліфікацією, оскільки відсутній причинний звязок між залишенням потерпілого без допомоги та тяжкими наслідками, а тому ці дії слід перекваліфікувати на ч.І ст.135 КК України.
Таким чином, дії ОСОБА_2 необхідно кваліфікувати: по ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження; по ч.І ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
При призначенні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_2, є його щире каяття і часткове відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
Обставиною, що, обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.
Суд враховує, що підсудний до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, не працює, його сімейний стан, оскільки ОСОБА_2 здійснює догляд за престарілою матірю, а також ту обставину, що до дорожньо-транспортної пригоди призвели і неправомірні дії потерпілого ОСОБА_1, який в порушення п.4.1 Правил дорожнього руху України, на дорозі, яка мала узбіччя, рухався по проїзній частині, і думку потерпілого, який просить обрати підсудному покарання не повязане з його реальним відбуванням, і вважає, що його виправлення та перевиховання можливе шляхом ізоляції від суспільства, йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Також, на думку суду, виправлення та перевиховання підсудного можливе без відбування :сновного покарання, і він на підставі ст.75 КК України може бути звільнений від його відбування з випробуванням.
Цивільний позов прокурора в інтересах Хмельницької обласної лікарні про відшкодування витрат понесених на лікування потерпілого, та цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, у звязку з їх повним визнанням підсудним, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286. ч.І ст.135 КК України, і призначити йому покарання у виді:
-по ч.2 ст.286 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;
-по ч. 1 ст. 135 КК України - 1 рік обмеження волі.
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити його у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю З роки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, до набрання вироком чинності, залишити попередню - підписку про невиїзд.
Цивільний позов прокурора Красилівського району задовольнити.
Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом 15 діб.

Суддя