УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016р., в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010747 від 29 серпня 2016р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, а саме: частку в статутному капіталі (корпоративні права) ТОВ «ЛІРА-2000» () в розмірі 30000000,0 грн., що становить 100 % статутного капіталу ТОВ «ЛІРА-2000».

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016р. було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0010747, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на зазначене вище майно.

Сторона заявника вважає, що арешт накладено необґрунтовано у зв`язку з тим, що слідчим суддею при вирішенні питання про арешт не було встановлено дійсного власника майна, на яке накладено арешт, крім того, існує господарський спір між учасниками товариствами щодо розміру часток у статутному капіталі ТОВ «ЛІРА-2000», а також зазначає, що частка в статутному капіталі ТОВ «ЛІРА-2000» є різновидом корпоративних прав, відноситься до нематеріальних цінностей, а тому не може бути визнана речовим доказом, а відтак і арештована.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 , який входить до складу слідчої групи з досудового розслідування даного кримінального провадження, в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту, при цьому зазначив, що арешт накладено обґрунтовано та в подальшому застосуванні цього заходу потреба не відпала.

Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1) ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010747, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190 КК України, було накладено арешт на майно ТОВ «ОІЛСІ», а саме: частку в статутному капіталі (корпоративні права) ТОВ «ЛІРА-2000» () в розмірі 30000000,0 грн., що становить 100 % статутного капіталу ТОВ «ЛІРА-2000».

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що корпоративні права ТОВ «ОІЛСІ» () є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказане майно.

При цьому, твердження сторони заявника з приводу того, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки існує господарський спір щодо розподілу часток у статутному капіталі ТОВ «ЛІРА-2000», не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, так як в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в їх обґрунтування, крім того, слідчим суддею критично оцінюється посилання сторони заявника щодо визнання речовим доказом частки в статутному капіталі ТОВ «ЛІРА-2000», а також неможливості накладення арешту на неї, оскільки ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016р., в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010747 від 29 серпня 2016р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: