Справа180/1382/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підсудного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Марганець кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пастирське, Смілянського району , Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого ФОП ОСОБА_10 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2008 року близько 13 години водій ОСОБА_9 , керуючи власним автомобілем Тойота Ауріс, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходились пасажири ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , рухався по автодорозі «Т-08-09» із сторони автодороги Н-08 «Дніпропетровськ-Запоріжжя» в напрямку м.Нікополь, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного та фізичного характеру для небезпечного забезпечення руху, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та рухаючись на 16 км.+ 400 м. зазначеної автодороги в Томаківському районі Дніпропетровської області, перед зміною напрямку руху не впевнився в тому, що це буде безпечним та не створить перешкоду та небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Мітсубісі Паджеро, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , чим грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, а саме: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», що знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди:

пасажиру автомобіля Тойота Ауріс ОСОБА_6 були завдані тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку другого ступеню, субарахнаідального крововиливу, шраму на лобі справа, який виник на місці загоєння поверхневої забійної рани чи глибокого садна, підшкірної гематоми лобу справа, забійної рани волосяної частини голови, субконтюктивального крововиливу правого ока, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я більш як 21 добу, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 375 від 15 червня 2009 року.

Водію автомобіля Міцубісі Паджеро ОСОБА_4 завдані тілесні ушкодження у виді: сумісної рани: відкритий перелом лівого стегна в середній третині зі зміщенням уламків, закритий перелом правого плеча, лівої променевої кістки в типовому місці, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 1 ступеню, забійна рана обличчя, ссадна на обличчі та голові, жирова емболія легеневий тип, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 1189 Е від 7.04.2009 року.

Пасажиру автомобіля Тойота Ауріс ОСОБА_11 завдані тілесні ушкодження у вигляді : множинних двохстороніх переломів ребер з розривами пристінкової плеври, розрив лівої легені, селезінки, брижжі кишечника, крововиливи у легені та нирки, під м`які мозкові оболонки , емфізема легень, відкритий перелом правого стегна, рани, садна та синці в області голови, тулубу та кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 317 від 19.01.2009 року.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 вину в скоєнні злочин не визнав. Цивільний позов не визнав. Заяву про застосування закону про амністію підтримав. На підставі ст.. 63 Конституції надавати пояснення відмовився.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 30 листопада 2008 року вона, підсудний та його батько поїхали в м.Дніпропетровськ купувати автомобіль, пообідді повертались додому, вона сиділа на задньому пасажирському сидінні, на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_12 . Їхали з швидкістю 70 км. на годину. Вона контролювала чоловіка, щоб не перевищував швидкість, тому постійно дивилась на спідометр. ОСОБА_13 заснув, потім спохватився і викрикнув до ОСОБА_14 , куди він їде, та схватився за кермо. Більше нічого не пам`ятає, отримала травму голови. У ОСОБА_15 посвідчення водія не було, підсудний отримав посвідчення в 2008 році, незадовго до ДТП.

Незважаючи на невизнання вини підсудним, його вина підтверджується дослідженими судом доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який суду показав, що 30 листопада 2008 року він рухався на автомобілі Мітсубісі з с.Вищетарасівка до м.Дніпропетровськ, моросив дощ, підмерзало, тому їхав не швидко. За 20 метрів побачив, що на зустрічну смугу виїхав автомобіль та їде назустріч, вивернув кермо вправо, щоб уникнути зіткнення, почув лобовий удар. Він був за кермом, син сидів на задньому сидінні. Просить задовольнити позов в повному обсязі, моральна шкода полягає в тому, що 18 днів перебував в реанімації, робили операцію, зараз потребує постійного лікування, та втратив майно.

Показами свідка ОСОБА_16 , який суду показав, що він з батьком їхали в м.Дніпропетровськ, моросив дощ, було пасмурно, він сидів на задньому пасажирському сидіні, сталася ДТП, він вийшов з автомобіля, двері водія не відчинялись, побоюючись загорання автомобіля, він перетягнув батька на пасажирське сидіння, приїхала швидка та почали надавати допомогу. Перебував у стресовій ситуації, тому прокоментувати свої дії не може.

Показами свідка ОСОБА_17 , яка суду показала, що працює фельдшером швидкої допомоги, отримали виклик про ДТП в районі с.Преображенка, Томаківського району. По приїзду на місце побачили, що на землі лежав чоловік без ознак життя, в джипі потерпілий із переломами нижної та верхньої кінцівок. ОСОБА_18 ходив між автомобілями. Потерпілий ОСОБА_19 сидів на передньому пасажирському сидінні та його син говорив, що перетягнув батька з сидіння водія. Міг чи не міг перетягнути не може дати оцінку, але там високий бортик між сидіннями, тому вважає, що проблематично перетягти людину з сидіння водія на пасажирське сидіння. Водій швидкої наклав шину ОСОБА_20 , повезли лікарню.

Показами свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що працює водієм автомобіля швидкої допомоги, приїхали за викликом, він наклав шину на стегно потерпілому, витягли потерпілого із салону автомобіля та повезли до лікарні.

Показами експерта ОСОБА_22 , який суду показав, що за позначеній справі він проводив дві експертизи на підставі постанови слідчого та на підставі постанови суду. Вихідні дані були зазначені в постановах. Дії водія ОСОБА_9 не відповідали вимогам ПДР. Якщо було втручання пасажира, то водій ОСОБА_9 перебував в аварійній ситуації. Дії водія в умовах аварійної ситуації залежать від його досвіду та суб`єктивних якостей, оцінка яких не потребує спеціальних технічних знань.

Матеріалами справи:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.11.2008 року, згідно якого було оглянуто ділянку автодороги Нікополь-Дніпропетровськ» 16 км +400 м, складено схему місця ДТП та зроблено фототаблицю (т.1 а.с. 3-28);

- протоколом огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу від 30.11.2008 року, в ході проведення якого зафіксовані пошкодження автомобіля Тойота Ауріс , р.н. НОМЕР_1 (т.1 а.с. 29);

- протоколом огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу від 30.11.2008 року, в ході проведення якого зафіксовані пошкодження автомобіля Мітсубісі Паджеро, р.н. НОМЕР_2 (т.1 а.с.30);

- актом судово-медичного обстеження № 317 від 25.12.2008 року та висновком експерта № 317 від 19 січня 2009 року, згідно якого при дослідженні трупу ОСОБА_11 виявлено: множинні двосторонні переломи ребер з розривами пристінкової плеври, розриви лівої легені, селезінки, брижі кишечнику, крововиливи в легені та нирки, під м`які мозкові оболонки, емфізема легень, відкритий перелом правого стегна, рани, садна та синці в області голови, тулуба та кінцівок. Смерть ОСОБА_11 настала від поєднаної травми тулуба та голови у вигляді сукупності переломів ребер, розривів внутрішніх органів, крововиливів у товщі легень, нирок, під м`якими мозковими оболонками, ускладненої розвитком механічної асфіксії. Між травмою грудної клітки та смертю потерпілого наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок. У живих осіб сукупність виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень голови, тулуба та кінцівок за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які у даному випадку спричинили смерть потерпілого. Виявлені у потерпілого смуго подібні ушкодження грудей та живота за своєю формою та характером відповідають відбиткам пасків безпеки легкового автомобіля з розташуванням потерпілого праворуч. ( т.1 а.с.40-45)

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 1.12.2008 року згідно якого ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 ар.с. 94)

актом обстеження місця скоєнні ДТП від 30.11.2008 року на автодорозі Т-0809 примикнення на м.Нікополь км 16+400 м., згідно якого зафіксовані наявні дорожні знаки та дорожня розмітка у прив`язці до місця ДТП (т.1 а.с.52)

Фотознімками з місця ДТП, наданими потерпілим ОСОБА_4 (т.1 ар.с.70-80)

Висновком судово-медичної експертизи № 1189е від 7.04.2009 року згідно якого у ОСОБА_4 виявлено ушкодження у вигляді: сумісної травми: відкритого перелому лівого стегна у середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому правого плеча, лівої променевої кістки в типовому місці, ЗЧМТ, забій головного мозку 1 ступеню, забійної рани обличчя, саден на обличчі та голові, жирової емболії легеневий тип, спричинені від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини в салоні автомобіля, в термін та можливо при обставинах, на які вказує обстежений. За своїм характером ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. (т.1 а.с.105-108)

протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 17.04.2009 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини ДТП (т.1 а.с. 110-112);

висновком автотехнічної експертизи № 70/27-328 від 11 травня 2009 року відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Мітсубісі Паджеро», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. В умовах даної пригоди водій автомобіля «Мітсубісі Паджеро» не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до полоси руху «Тойота Ауріс, р.н. НОМЕР_1 . При заданому механізмі пригоди в діях водія автомобіля «Мітсубісі Паджеро», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 не вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходились би в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Тойота Ауріс», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість попередити пригоду для водія автомобіля Тойота Ауріс, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 визначалась виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху та для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. При заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля Тойота Ауріс, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди ( т.1 а.с.119-121)

висновком автотоварознавчої експертизи № 165/09 від 21 травня 2009 року, відповідно до якого сума матеріальної шкоди, завданого власнику автомобіля Мітсубісі Паджеро, д.н. НОМЕР_2 в результаті механічного пошкодження автомобіля, на момент ДТП складає 193749 гривень 22 коп. (т.1 ар.с.130-173)

висновком експерта № 375 від 15 серпня 2009 року відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2 ступеню, субарахноідального крововиливу, рубця лобу справа, який утворився на місці загоєння поверхневої забитої рани, або глибокої садини, підшкіряної гематоми лобу справа, забитої рани волосяної частини голови, субконюктівального крововиливу правого ока, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або від ударів об такі предмети, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди. (т.1 ар.с.185-187)

протоколом очної ставки між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 від 13 листопада 2009 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 послідовно розповідає механізм пригоди, яка сталася 30 листопада 2008 року. ОСОБА_9 відмовився надавати покази, відповідно до ст.. 63 Конституції України ( т.2 ар.с.14-15)

висновком експертизи № 70/27-77 від 1 березня 2010 року відповідно до якого в данній дорожній обстановці водій автомобіля Мітсубісі Паджеро, держ.н. НОМЕР_2 ОСОБА_19 повинен був діяти згідно з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху. В умовах даної ДТП водій автомобіля Мітсубісі Паджеро не мав техничної можливості запобігти зіткненню екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до смуги руху Тойота Аурис, держ.н. НОМЕР_1 . При заданому механізмі пригоди в діях водія автомобіля Мітсубісі Паджеро ОСОБА_4 не вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події даногої ДТП (т.2 ар.с.37-39)

висновком комісійної судової авто-технічної експертизи № 620-10 від 2.06.2010 року відповідно до якої в заданій дорожньо-транспортній ситуації , при заданих постановою вихідних даних, водій автомобіля Мітсубісі Паджеро ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. При заданих вихідних даних, водій автомобіля Мітсубісі Паджеро ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти зіткнення відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України , оскільки знаходився в аварійній ситуації. Водій ОСОБА_9 для забезпечення дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. В даному варіанті дослідження дорожньо-транспортної ситуації, при заданих постановою вихідних даних, водій ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України і в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України. Невідповідності в діях водія ОСОБА_9 вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з пригодою (т.2 ар.с.52-59)

- Речовими доказами (т.1 а.с.48-49, 50-51)

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінальної справи, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину підсудного ОСОБА_9 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, завдання потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, завдання потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що твердження сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_11 вихватив кермо у підсудного в зв`язку з чим автомобіль Тойота виїхав на зустрічну смугу безпідставним, оскільки даний факт тільки підтверджується потерпілою ОСОБА_6 , яка є дружиною підсудного, тому її показання суд не може розцінювати як об`єктивні і незацікавлені. Відповідно до п.2.3 ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Потерпілий ОСОБА_23 не мав посвідчення водія, не керував автомобілем, тому безпечний рух покладено на водія ОСОБА_9 .

Під час судового розгляду судом досліджений висновок додаткової судової авто технічної експертизи № 3007-12 від 20.07.2012 року (т.2 ар.с.191-197) згідно якого ОСОБА_9 знаходячись в аварійній ситуації не мав технічної можливості запобігти зіткнення. Зазначена експертиза проведена на підставі постанови суду, виходячи тільки з показів потерпілої ОСОБА_6 . Результати висновків експертиз можуть змінюватися в залежності від зміни цих вихідних даних, тому зазначений висновок не може бути врахований судом при визначенні питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_9 в скоєнні злочину.

До пояснень сторони захисту в частині того, що за кермом автомобіля не знаходився ОСОБА_4 суд відноситься критично, оскільки вони не підтвердженні ніякими доказами.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_9 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст.. 67 КК України та обставин, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, не встановив.

Також суд враховує, що ОСОБА_9 раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, працює.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 8 років. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, позиції потерпілих: ОСОБА_4 , який вважав, що обвинуваченому необхідно призначити суворе покарання, ОСОБА_6 , яка вважала, що вина підсудного недоведена, а також обраної позиції обвинуваченого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у вигляді мінімального покарання не сприятиме виправленню його та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а призначення максимального покарання, визначеного санкцією вказаної статті, буде занадто суворим. Суд з підстав, зазначених раніше, вважає не можливим призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Підсудний ОСОБА_9 заявив про застосування до нього положення Закону України «Про амністію в 2011 році», оскільки на момент ДТП мав на утриманні неповнолітню дитину. Під час судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_9 мав на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а підсудний не позбавлений батьківських прав у відношенні вказаної дитини.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2011 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років. ОСОБА_9 не підпадає під дію ст.. 7 Закону України «Про амністію в 2011 році», а тому до нього повинна бути застосована амністія.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 97480 гривень 59 коп. - витрачених на лікування та моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, заподіяних внаслідок злочину.

3 жовтня 2016 року потерпілий ОСОБА_4 подав заяву про збільшення позовних вимог (т.4 ар..217-222) та просив суд стягнути з ОСОБА_9 1037475 гривень 72 коп. вартість автомобіля та 1000000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представник позовні вимоги в уточненій редакції підтримали в повному обсязі суду пояснили, що згідно висновку автотоварознавчої експертизи вартість пошкодженого автомобіля складає 40000 доларів, що в перерахунку за курсом станом на 3.10.2016 року складає 1037475 гривень 72 коп. В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди пояснили, що ОСОБА_4 переніс душевні переживання і незручності через відсутність автомобіля, в результаті ДТП встановлена 3 група інвалідності, вимушений постійно лікуватись. Чеки на придбання ліків були ним надані слідчому та в судових засіданнях, тому знаходяться в матеріалах кримінальної справи.

Підсудний ОСОБА_9 позовні вимоги не визнав.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню підлягають частково.

Відповідно до загальних засад цивільного судочинства захисту підлягають законні права та інтереси громадян.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам, майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування і такими збитками, окрім іншого, також є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

На підтвердження розміру завданого збитку надано висновок автотоварознавчої експертизи № 165/09 від 21 травня 2009 року, відповідно до якого сума матеріальної шкоди, завданого власнику автомобіля Мітсубісі Паджеро, д.н. НОМЕР_2 в результаті механічного пошкодження автомобіля, на момент ДТП складає 193749 гривень 22 коп. (т.1 ар.с.130-173)

Інших належних та допустимих доказів суду не надано, тому стягненню підлягає зазначена сума.

До пояснень потерпілого в частині того, що розмір завданого збитку складає 40 000 доларів США, тому за курсом валют, станом на 3.10.16 року, складає 1037475 гривень 72 коп., суд відноситься критично, оскільки згідно висновку експертизи розмір матеріальної шкоди визначений в національній валюті гривні, а потерпілий самостійно вираховував зазначену суму.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог щодо відшкодування витрат на лікування не надав жодного доказу, які б підверджували понесені витрати - чеки на придбання ліків, виписки з медичних документів про їх призначення. Матеріали кримінальної справи не містять зазначених доказів, як зазначає на це ОСОБА_4 .

За таких обставин, позивач не довів суду той факт, що ним понесені витрати на лікування, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що своїми винними неправомірними діями ОСОБА_9 завдав ОСОБА_4 і моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру відшкодування спричиненої ОСОБА_4 моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 він вимушений змінити притаманний спосіб життя, що позначилось на його психологічному стані, тривалий час лікувався, звертався до правоохоронних органів, втратив майно.

Беручи до уваги зазначене вище, суд, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_4 в 150 000 гривень.

В задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Долю речових доказів вирішити згідно ст.. 81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році».

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 193749 гривень 22 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 150000 гривень.

Речовий доказ у вигляді автомобіля ОСОБА_25 , переданий на зберігання до Томаківського ВП - повернути ОСОБА_9 , автомобіль Мітсубісі Паджеро , переданий на зберігання ОСОБА_4 - залишити власнику - ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Марганецький міський суд протягом 15 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1