Справа № 476/614/17
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
07.09.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Арбузинського районного суду в смт. Арбузинка клопотання прокурора Єланецького відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про продовження строків тримання обвинувачених під вартою та клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000075 від 16.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в обґрунтування якого посилався на те, що ухвалами слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 21.04.2017 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 червня 2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05 травня 2017 року вказана ухвала слідчого судді залишена без змін. В подальшому ухвалами слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області строк тримання ОСОБА_6 під вартою було продовжено, а саме : до 20 липня 2017 року (ухвала від 16 червня 2017 року ) та до 12 вересня 2017 року ( хвала від 14 липня 2017 року ).

Крім того, ухвалою слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 липня 2017 року, який продовжено ухвалою слідчого судді цього ж суду від 14 липня 2017 року на строк до 12 вересня 2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року ухвалу слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 14 липня 2017 року залишено без змін.

В клопотаннях прокурора вказано, що при обранні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків дії цих запобіжних заходів слідчим суддею було встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинної діяльності, вчиненню ними кримінальних правопорушень, переховуванню від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також спробам незаконно впливати на свідків з метою схилення їх до дачі неправдивих свідчень чи вчинити відносно них нові кримінальні правопорушення. Окрім того, слідчим суддею, як зазначено в клопотанні прокурора, відносно ОСОБА_7 встановлено можливість знищити приховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Станом на 07 вересня 2017 року встановлені відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідчим суддею ризики не зникли та не зменшились, а тому для їх запобігання необхідно продовжити зазначеним особам, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеним ризикам.

Так, при зміні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який (домашній арешт, особиста порука чи особисте зобов`язання) виникає загроза виникнення встановлених ризиків, а саме : останні можуть продовжити злочинну діяльність, не виконувати покладені на них судом обов`язки, переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків з метою схилення їх до дачі неправдивих свідчень чи вчинити відносно них нові кримінальні правопорушення. Обрання застави відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неможливе, оскільки останні вчинили злочин, пов`язаний з погрозою застосування насильства.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю, мотивуючи тим, що прокурор лише перерахував ризики, жодних доказів на підтвердження їх існування не надав, обґрунтування застосування більш м`яких запобіжних заходів не навів.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію та клопотання свого захисника.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим та не доведеним, в свою чергу звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, мотивуючи його тим що, досудове слідство закінчено, потерпіла і свідки допитані, речові докази перебувають під охороною правоохоронних органів, що унеможливлює їх знищення, спотворення або пошкодження. При цьому ОСОБА_7 перебуває під вартою майже 120 діб і за цей час органом обвинувачення не було зафіксовано будь-яких спроб впливати на потерпілу та свідків або спроб третіх осіб знищити чи спотворити докази в інтересах ОСОБА_7 . Єдиним аргументом, за яким ОСОБА_7 утримається під вартою є тяжкість обвинувачення та займана потерпілою посада.

Окрім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, має дружину, матір, постійне місце проживання в м. Кропивницький, міцні соціальні зв`язки, являється учасником бойових дій, наміру переховуватись від суду не має, оскільки з моменту вчинення інкримінований йому правопорушень не здійснював спроб втечі.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію та клопотання свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

З`ясувавши думку учасників процесу, перевіривши доводи та обґрунтованість заявлених клопотань, колегія суддів приходить до такого.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З ухвали слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 слідує, що запобіжний захід у виді тримання його під вартою було застосовано з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05 травня 2017 року.
Вказаний вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 було продовжено ухвалами слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 16 червня 2017 року та від 14 липня 2017 року з урахуванням його особи, тяжкості злочинів, в яких він підозрюється, збереження ризиків, на які посилався прокурор, відсутністю постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, здатності на рішучі протиправні дії, наявності непогашених судимостей.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було застосовано ухвалою слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року з урахуванням тяжкості злочинів, в яких він підозрюється, відсутністю місця роботи, постійного джерела доходів, місця реєстрації та міцних соціальних зв`язків.
Дія даного запобіжного заходу була продовжена ухвалою слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 14 липня 2017 року, яка ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року була залишена без змін.
За такого, колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому такий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих обвинуваченим діянь, а встановлені ухвалами слідчого судді ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час вони виключають можливість зміни виду запобіжного заходу на більш м`який.
При обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було об`єктивно встановлено, що вони підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, встановлено дійсні ризики згідно кримінального процесуального закону, а тому не піддаючи рішення слідчого судді сумніву та не порушуючи принцип правової визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року), що є одним із основних аспектів принципу верховенства права, колегія суддів вважає, що на дайни час об`єктивні обставини, встановлені слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не є спростованими.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених колегія суддів на даному етапі не встановила.
Щодо заявлених захисниками клопотань про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під ватрою на цілодобовий домашній арешт, а обвинуваченому ОСОБА_7 на особисте зобов`язання, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, зокрема, через слідуюче.
Так, у відповідності до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тобто, саме на заявника, який є вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, покладається обов`язок довести суду свою правову позицію, у тому числі й при обґрунтуванні зміни одного виду запобіжного заходу на інший.
Однак будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається захист у своїх клопотаннях про зміну виду запобіжного заходу як обвинуваченому ОСОБА_6 , так і обвинуваченому ОСОБА_7 , суду надано не було.
Більш того, перевіряючи обґрунтованість клопотання захисника ОСОБА_9 щодо заміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд прийшов до висновку про недоведеність його доводів будь-якими доказами, зокрема, щодо наявності дружини, матері, міцних соціальних зв`язків та отамання доходу. Окрім того, твердження захисника про відсутність спроб впливати на свідків чи потерпілих у період, коли обвинувачений ОСОБА_7 перебував під вартою, суд оцінює критично, оскільки відсутність даного ризику не може бути гарантована під час дії менш суворого виду запобіжного заходу.
Обговорюючи застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність відповідних підстав з огляду на таке.
Так, застосування цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не зможе гарантувати відсутність встановленого ризику того, що він може впливати на свідків та потерпілих з метою дачі ними неправдивих показань. В той же час застосування домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є неможливим через відсутність у нього місця реєстрації.
Щодо визначення розміру застави обвинуваченим, то колегія суддів погоджується з позицією прокурора відносно того, що оскільки останні вчинили злочин, пов`язаний з погрозою застосування насильства, то такий вид запобіжного заходу не може бути застосований у даному випадку.

Застосування запобіжного заходу у виді поруки чи особистого зобов`язання відносно обвинувачених є неможливим у зв`язку встановленою відсутністю підстав для цього.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не відпали, більш м`які запобіжні заходи не взмозі гарантувати їх належну поведінку, а тому дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану обвинуваченим, слід продовжити до 01 листопада 2017 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора Єланецького відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про продовження строків тримання обвинувачених під вартою задовольнити.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000075 від 16.03.2017 року, продовжити до 01 листопада 2017 року включно.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження №0000075 від 16.03.2017 року, продовжити до 01 листопада 2017 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3