Провадження № 11/792/10/16
Категорія: ч.1 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому заяву ОСОБА_7 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження №122/17904/13-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17 березня 2014 року ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Понинка Полонського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, -

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначено покарання у вигляді двох років шести місяців обмеження волі.

Термін покарання ОСОБА_7 обчислюється з дня його затримання з 11 квітня 2011 року.

В порядку ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в термін відбування покарання, строк знаходження ОСОБА_7 в Сімферопольському слідчому ізоляторі АР Крим з 12.04.2011 року по 11.07.2012 року.

В порядку ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_7 зараховано судом у строк відбуття покарання за правилами, передбаченими у п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі (попереднього ув`язнення) відповідає два дні обмеження волі.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.81 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 з 18 грудня 2008 року проходив військову службу на посаді офіцера відділення протидії нелегальній міграції оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 в/частина НОМЕР_1 . Займаючи вищевказану посаду в період з вересня 2010 по квітень 2011 року, будучи наділеним певними повноваженнями щодо здійснення окремого контролю, пов`язаного з знаходженням громадян іноземних держав на території України, як військова службова особа, вирішив заволодіти чужим майном - грошовими коштами, які належали громадянину Камеруну ОСОБА_9 , шляхом обману.

У вересні 2010 року під час проходження прикордонного контролю у міжнародному аеропорту м. Сімферополя до громадянина Фобусі ОСОБА_10 , підійшов підсудний ОСОБА_7 і представився йому офіцером прикордонної служби України, з`ясував, що ОСОБА_11 є представником фірми «Доктор Хамід Привад Ентерпрайс», яка займається діяльністю, пов`язаною з направленням на навчання іноземних громадян до вищих учбових закладів України, а саме організовував, прибуття громадян Камеруну для проходження навчання в Кримському державному медичному університеті ім. С.І. Георгіївського. З метою отримання певної інформації про прибуваючих громадян на навчання, які в`їжджають в Україну, ОСОБА_7 дав ОСОБА_11 номер свого мобільного телефону, пояснивши йому, що він, як посадова особа, уповноважена на вирішення питань, що стосуються законності перетину кордону та перебування іноземних громадян на території України, щоб останній дзвонив йому і повідомляв про кількість осіб і часу зустрічей іноземних громадян в міжнародному аеропорту м. Сімферополя.

У вересні 2010 року в одному з кафе біля залізничного вокзалу м.Сімферополя ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_7 зустрівся з ним. ОСОБА_7 пояснив йому, якщо останній не хоче проблем, пов`язаних з проходженням студентів, які прибувають в Україну через аеропорт м. Сімферополя, то ОСОБА_11 повинен платити за кожного студента певну суму грошових коштів, в іншому випадку, він, як посадова особа прикордонної служби, зможе почати дії, які можуть негативно вплинути на його інтереси та інтереси прибуваючих студентів.

Фобусі ОСОБА_10 , розуміючи, що ОСОБА_7 , як посадова особа і представник влади, міг перешкоджати пропуску з Україну через аеропорт м.Сімферополя студентів, чим міг заподіяти негативні наслідки його інтересам та інтересам майбутніх студентів, фактично був введеним в оману і погодився з вимогами ОСОБА_7 , а саме сплачувати йому гроші за студентів, які отримали запрошення на навчання в Кримський державний медичний університет ім. Георгіївського через фірму «Доктор Хамід Приват Ентерпрайс»

Так, 03 лютого 2011 року через міжнародний аеропорт м. Сімферополь в Україну з Камеруну прибули два студента ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), які отримали запрошення на навчання в Кримський державний медичний університет ім. С.І. Георгіївського через фірму «Доктор Хамід Приват Ентерпрайс», при цьому лише стосовно одного студента ОСОБА_11 займався питаннями щодо його прийому, а саме ОСОБА_12 , другого студента ОСОБА_13 супроводжував ОСОБА_14

08 лютого 2011 року через міжнародний аеропорт м. Сімферополя в Україну на навчання прибув ще один громадянин Камеруну ОСОБА_15 , яка також отримала запрошення на навчання в Кримський державний медичний університет ім. С.І. Георгіївського через фірму «Доктор Хамід Приват Ентерпрайс».

ОСОБА_7 , дізнавшись про прибуття 03 лютого та 08 лютого 2011 року в Україну двох іноземних громадян - майбутніх студентів, яких зустрічав Фобусі, реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману Фобусі, усвідомлюючи неправомірність своїх дій. пов`язаних з пропуском іноземців на територію України, діючи з корисливих мотивів, запропонував ОСОБА_11 передати йому грошові кошти в сумі 200 доларів США за кожного студента.

Фобусі ОСОБА_10 змушений був погодитися з вищевказаними незаконними вимогами ОСОБА_7 і 09 квітня 2011 року в 14.30 годин в кафе «Зустріч», розташованому на бульварі Леніна, 15 в м. Сімферополі, передав ОСОБА_7 на його вимогу 100 доларів США (в еквіваленті 796,47 гри.) за прибулого в Україну 03 лютого 2011 року громадянина Камеруну, а решту грошових коштів у розмірі 100 доларів США за студента, який прибув в Україну 03 лютого 2011 року, а також 200 доларів США за безперешкодний пропуск студента, який прибув 08 лютого 2011 року, вони домовились передати пізніше.

11 квітня 2011 року близько 19 год. 43 хв., після неодноразових вимог ОСОБА_7 , громадянин Камеруну ОСОБА_9 в барі «Богдан», розташованому по вул. Б.Хмельницького, 26 в м. Сімферополі, передав ОСОБА_7 300 доларів США (за курсом Національного банку України становить 2389,41 грн.), які за вказівкою останнього були загорнуті в аркуш паперу, щоб грошові кошти не були видні для сторонніх очей і після отримання яких, ОСОБА_7 був затриманий на місці скоєння злочину співробітниками військової контррозвідки СБУ в АР Крим та м. Севастополі.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Апеляційного суду Хмельницької області із заявою в якій просить з метою реалізації права на доступ до правосуддя, виконання вимог ст. 2 КПК України та розгляду його апеляції, відновити в повному обсязі матеріали кримінальної справи №122/17904/13-к. При цьому зазначає, що на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 17.03.2014 року він подав апеляцію 30 березня 2014 року, у зв`язку з чим даний вирок законної сили не набрав. Крім того, на його думку, вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 17.03.2014 року був постановлений на окупованій території незаконним судом. Апеляція до теперішнього часу не розглянута у зв`язку з відмовою судових органів анексованого Російською Федерацією Криму направити матеріали справи до Апеляційного суду Хмельницької області.

В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про направлення заяви ОСОБА_7 з додатками та апеляцією з метою визначення підсудності до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Та посилається на те що, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину на території АРК, де і залишилися матеріали кримінальної справи.

Учасники процесу не заперечували проти задоволення клопотання, заявленого прокурором.

Відповідно до ст. 37 КПК України 1960 року кримінальна справа розглядається в тому суді, в районі діяльності якого вчинено злочин. Якщо місця вчинення злочину встановити не можна, то справа повинна бути розглянута судом, в районі діяльності якого закінчено дізнання чи досудове слідство в даній справі.

З матеріалів вбачається, що на запит Апеляційного суду Хмельницької області від 18.10.2016 №01-14-283 з прокуратури Хмельницької області надійшла відповідь, що відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 не проводилось.

Також згідно відповіді начальника відділу організації участі прокурорів у суді та нагляду за виконанням судових рішень у кримінальному провадженні військової прокуратури Західного регіону України, матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України не надходили, державне обвинувачення у даній кримінальній справі прокурорськими працівниками не підтримувалось.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 38 КПК України 1960 року питання про передачу справи до суду іншої області вирішується Головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ чи його заступником.

Клопотання прокурора, відповідає ст. 38 КПК України 1960 року, однак вирішення даного питання перебуває у компетенції Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ чи його заступника.

З метою забезпечення всебічного, повного і об`єктивного дослідження і вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а кримінальна справа відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, - направленню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з метою визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.38, 377 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Клопотання прокурора задовольнити.

Заяву з додатками та апеляцією ОСОБА_7 направити до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з метою визначення підсудності.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2