Єдиний унікальний № 500/8309/14-к
Провадження № 1-в/500/2/17
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у скасуванні випробування та
направлення для відбування призначеного покарання
31 січня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , представника Ізмаїльського міськрайонного відділу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі орган пробації) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі Одеської області подання Ізмаїльського МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області (який реорганізовано у орган пробації) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, працює за наймом, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , на даний час без визначеного місця проживання,

раніше судимого:

10.05.2000 р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 10.05.2002 р. за відбуттям строку покарання;

07.05.2003 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст.187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 21.12.2006 р. на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеса в силу ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців та 3 дні;

07.12.2007 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 03.11.2011 р. за відбуттям строку покарання,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2014р. за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України,

встановив:
Ізмаїльський МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області (далі КВІ, який реорганізовано у орган пробації) звернувся до суду з поданням на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу України (далі КК) для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання, посилаючись при цьому на те, що йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, однак він не з`являвся на реєстрацію, у зв`язку з чим КВІ двічі вносилися подання до Ізмаїльського міськрайонного суду про скасування випробування та направлення його до відбування покарання, однак в задоволенні подань КВІ було відмовлено ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2015 р. та від 08.06.2016 р., після чого 22 листопада 2016 року ОСОБА_5 знов були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, та обов`язки, покладені судом. Цього ж дня 22 листопада 2016 року ОСОБА_5 винесене четверте попередження за неявку на реєстрацію до КВІ в період з 18.04.2016 р. по 21.11.2016 р. Нових кримінальних правопорушень за час перебування на обліку ОСОБА_5 не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався.

ОСОБА_5 в судовому засіданні обставини, викладені в поданні КВІ, визнав, але заперечував проти його задоволення, при цьому пояснив, що після останньої відмови суду у скасуванні випробування 08.06.2016 р. до його відома не доводили про дні явки на реєстрацію. За цей час він був зайнятий доглядом за хворими дружиною, яка в кінці 2016 року померла, та матір`ю, нових злочинів та адміністративних правопорушень не вчиняв.

Представник органу пробації ОСОБА_6 у судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що після повернення особової справи у зв`язку з відмовою у скасуванні випробування ухвалою суду від 08.06.2016 р., дні явки ОСОБА_5 не встановлювалися, вони були встановлені попередньою постановою КВІ від 07.12.2015 р., яка не була скасована, але після відмови судом 08.06.2016 р. у скасуванні ОСОБА_5 випробування останньому не доводилося до відома, що він має виконувати ту ж постанову КВІ про встановлення днів явки від 07.12.2015 р.

Суд, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення подання, зазначивши, що після відмови судом у скасуванні випробування 08.06.2016 р. ОСОБА_5 не доводилося до відома про дні явки на реєстрацію, а тому він не міг знати про них, думку захисника ОСОБА_4 , який також заперечував проти задоволення подання органу пробації, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не доводилося до відома про дні явки на реєстрацію, був ознайомлений з цим лише 22.11.2016 р., після чого відразу ж 25.11.2016 р. було складено подання до суду без допущення засудженим порушень, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що в задоволенні подання органу пробації слід відмовити з таких підстав.

Так, згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною ж 2 ст. 166 КВК передбачено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Більше того, відповідно до ч. 6 ст. 166 КВК, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Таким чином системний аналіз частин першої, другої та шостої статті 166 КВК, вказує на те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання після відмови судом у задоволенні такого подання може бути внесено до суду після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, виключно у випадку, якщо засуджений, не зважаючи на застосування попередження, знов не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку нівелюється будь-який сенс попереджати особу про настання негативних наслідків, якщо така особа не має можливості після такого попередження довести, що вона стала на шлях виправлення.

Більше того, наведений принцип знайшов своє закріплення в Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 р. № 270/1560, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 січня 2004 р. за № 16/8615 (далі Інструкція), згідно п. 5.3 Розділу IV якої, інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження.

З досліджених в суді матеріалів особової справи вбачається, що 29 грудня 2014 року ОСОБА_5 був засуджений Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (а.о.с. 3 4).

Ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2015 р. (а.о.с. 35)., та від 08.06.2016 р. (а.о.с. 5859), у задоволенні подань КВІ про скасування випробування та направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання двічі було відмовлено.

Після повернення до КВІ особової справи засудженого ОСОБА_5 , лише 22 листопада 2016 року йому були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки та про встановлені дні явки на реєстрацію перший та третій понеділок кожного місяця (а.о.с. 99).

В листку реєстрації зазначено, що ОСОБА_5 після повернення до КВІ особової справи після відмови у скасуванні випробування ухвалою суду від 08.06.2016 р. не з`являвся на реєстрацію до КВІ в період з 09 березня 2016 року по 21.11.2016 р. (а.о.с. 51).

Судом не приймаються до уваги посилання представника органу пробації про неявку ОСОБА_5 09.03.2016 р., 21.03.2016 р. та 04.04.2016 р., а також 05.05.2015 р., 02.06.2015 р. та 06.07.2015 р., оскільки неявка на реєстрацію у вказані дні ОСОБА_5 вже були предметом розгляду суду та судом їм надана оцінка у вказаних ухвалах від 10.11.2015 р. та від 08.06.2016 р., які набрали законної сили, та які згідно ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд також не приймає до уваги посилання представника органу пробації про неявку засудженого ОСОБА_5 18.04.2016 р., 04.05.2016 р., 16.05.2016 р., 06.06.2016 р., коли його особова справа перебувала на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області. Чинним законодавством не передбачений обов`язок засудженої особи з`являтися на реєстрацію до КВІ (на даний час до органу пробації) після складання та подання до суду цим органом подання про скасування відносно нього випробування та направлення для відбування покарання.

З досліджених у суді матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що після відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ухвалою від 08.06.2016 р. до 22 листопада 2016 року засудженому ОСОБА_5 дні явки не встановлювалися, йому не було доведено, що він має з`являтися на реєстрацію згідно попередньої постанови КВІ від 07.12.2015 р., яка була винесена ще до звернення до суду з попереднім поданням від 13.04.2016 р., в задоволенні якого судом було відмовлено ухвалою від 08.06.2016 р. Крім того, 22.11.2016 р. ОСОБА_5 лише були роз`яснені обов`язки засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням, а також було застосоване застереження у виді письмового попередження без роз`яснення про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 100), також тоді ж ОСОБА_5 був вручений виклик до КВІ 05.12.2016 р., але 25.11.2016 р. інспектором на той час ще КВІ було складено та направлено до суду подання про скасування відносно нього випробування. Такі дії інспектора КВІ ОСОБА_6 є абсолютно нелогічними, такими, що суперечать чинному законодавству та порушують права засудженого ОСОБА_5 , оскільки інспектор незаконно та безпідставно здійснила його виклик до КВІ, коли було складено та подано подання до суду про скасування випробування.

Таким чином судом також не приймаються до уваги посилання представника органу пробації про неявку ОСОБА_5 в період з 21.06.2016 р. по 21.11.2016 р., оскільки, як було вище наведено, ОСОБА_5 був повідомлений про дні явки лише 22.11.2016 р.

Крім того, в порушення наведених вимог ч. ч. 1, 2, 6 ст. 166 КВК та п. 5.3 Розділу IV Інструкції подання про скасування випробування подане до суду 25 листопада 2016 року, тобто через три дня після застосування відносно засудженого попередження, у зв`язку з чим відомості про невиконання ОСОБА_5 покладених на нього судом обов`язків після застосування попередження, відсутні.

Суд позбавлений можливості врахувати при ухваленні рішення у даному провадженні невиконання ОСОБА_5 покладених судом обов`язків та застосування до нього застереження у виді попередження 04 червня, 08 липня 2015 року та 12 квітня 2016 року, оскільки вони були предметом розгляду суду у інших провадженнях, за результатом якого ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2015 р. та від 08.06.2016 р. у задоволенні подання КВІ було відмовлено.

Таким чином, досліджені докази свідчать про те, що після відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням 08.06.2016 р. до засудженого ОСОБА_5 лише 22 листопада 2016 року ОСОБА_5 був повідомлений про дні явки на реєстрацію, та відразу тоді ж було застосоване відносно нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, після чого засуджений ОСОБА_5 невиконання покладених судом обов`язків не допускав, у зв`язку з чим, а також враховуючи те, що злочинів чи адміністративних правопорушень за час іспитового строку ОСОБА_5 не вчиняв, суд не вбачає підстав для скасування випробування та направлення його для відбування призначеного покарання.

Суд в попередніх ухвалах вже звертав увагу про вказані вимоги чинного законодавства, але інспектор органу пробації, нехтуючи вказаними висновками суду та нормами чинного законодавства, в черговий раз звернувся до суду з необґрунтованим клопотанням, що свідчить про повне нівелювання інспектором загальних принципів, в цілому, та принципу верховенства права, зокрема.

Керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. ст. 164, 166 КВК України,
ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:
В задоволенні подання Ізмаїльського МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області (який реорганізовано у Ізмаїльський міськрайонний відділ пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_5 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2014 р. за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1