Провадження № 1-кп/522/438/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000040 від 12.01.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , моториста-електрика (військова частина НОМЕР_1 ), матроса,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2013 року ОСОБА_3 уклав контракт про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_2 , зарахований до списків особового складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 05 червня 2013 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

12 липня 2013 року ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №5-КС призначено на посаду старшого машиніста трюмної команди електромеханічної бойової частини та з цього ж дня відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №63 ОСОБА_3 вважається таким, що справи та обов`язки за займаною посадою прийняв та приступив до їх виконання.

30 жовтня 2013 року ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №10-КС призначено на посаду старшого машиніста трюмної команди електромеханічної бойової частини великого підводного човна «Запоріжжя».

29 листопада 2014 року ОСОБА_3 наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №145-ПМ (по особовому складу) призначено на посаду моториста-електрика рейдового водолазного катеру «Токмак» військової частини НОМЕР_1 .

01 грудня 2014 року ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №76 з 29 листопада 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді моториста-електрика рейдового водолазного катера «Токмак» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 29 грудня 2014 року самовільно залишив розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 11 листопада 2016 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

11 листопада 2016 року ОСОБА_3 затриманий військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних Силах України та доставлений до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України (м. Одеса, вул. Армійська, 18).

В судовому засіданні ОСОБА_3 провину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства, у вчиненому розкаявся. Кримінальне провадження просив розглянути в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ознаками ч. 3 ст. 407 КК України за наступних ознак: самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини, тривалістю понад один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче нижчої межі, встановленої в санкції статті або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не вказаною в санкції статті за цей злочин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, та обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика та бажання продовжити службу, підсудному можливо призначили покарання з застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_3 покарання у вигляді службового обмеження, з відрахуванням із суми грошового забезпечення останнього в дохід держави, оскільки його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.

Цивільного позову, речових доказів та судових витрат по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі ст. 58 КК України замість 2 (двох) років позбавлення волі призначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року службового обмеження, з відрахуванням із суми грошового забезпечення останнього в дохід держави у розмірі 20 відсотків.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

07.02.2017