ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004991 від 24 жовтня 2016 року, по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Чумаки Томаківського району Дніпропетровської області, громадянки України, навчається у Запорізькому вищому професійному училищі моди і стилю, незаміжня, на утриманні має малолітню дитину, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

ВСТАНОВИВ:
20 жовтня 2016 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , де вона проживає, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю співмешканок, таємно викрала ноутбук «Аsus» модель «Х-55VD-SX1640», в корпусі чорного кольору, вартістю 4 727 грн. 00 коп., бездротову комп`ютерну мишу «Logitech», сумку для ноутбука чорного кольору, золоту каблучку вагою 2 грами, 985 проби, вартістю 2 000 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_4 , чим останній було завдано матеріальна шкода на загальну суму 6 727 грн. 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнала у повному обсязі, розкаялася у скоєному, підтвердила обставини, що викладені в обвинувальному акті щодо часу та місця скоєння інкримінованого їй злочину, та зазначила, що 20 жовтня 2016 року вчинила крадіжку належного потерпілій майна, а саме ноутбуку, комп`ютерної мишки, сумки для ноутбуку та золотої каблучки, з корисливих мотивів, оскільки бажала викрадене майно забрати собі. На час вчинення крадіжки вона проживала у гуртожитку, у кімнаті № 212, разом із потерпілою. На час вчинення крадіжки майна потерпілої у цій кімнаті гуртожитку, нікого не було, її дії, ніхто не бачив, а після викрадення майна вона його відвезла до місця свого проживання у с. Китайгородка. На даний час викрадене майно повернуто потерпілій.

Показання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що на теперішній час майно, викрадення якого інкримінується обвинуваченій по даному кримінальному провадженню, їй повернуто. Крім того, обвинувачену і раніше було замічено при крадіжці речей, проте, раніше викрадені ОСОБА_3 речі вдавалося повернути без звернення до органів поліції. Після того, як потерпіла виявила крадіжку своїх речей вона зателефонувала обвинуваченій, проте, остання зазначила, що речей не брала. Вважає, що ОСОБА_3 слід строго покарати за вчинення крадіжки її майна.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої.

Допитавши у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_3 , суд вважає, що її винуватість є доведеною, та її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який закон відносить до злочину середньої тяжкості, його наслідки, обставини справи, особу обвинуваченої, яка повністю визнала провину, розкаялася у вчиненому, не працює, навчається у Запорізькому вищому професійному училищі моди і стилю, як зазначила у судовому засіданні отримує стипендію в сумі 307 грн., за місцем навчання характеризується позитивно, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судима, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, згідно довідок Комунальної установи «Томаківська центральна районна лікарня» на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, поведінку обвинуваченої після скоєного злочину та підчас судового розгляду кримінального провадження, добровільне повернення викраденого майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням особи винної, враховуючи думки прокурора та потерпілої щодо призначення обвинуваченій покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе за умов, що не пов`язані із її ізоляцією від суспільства.
З урахуванням всіх обставин у справі, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням того, що обвинувачена не працює, у зв`язку з чим доходів не має, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді громадських робіт у кількості годин в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які би перешкоджали суду призначити покарання у вигляді громадських робіт, але встановлені обставини, які свідчать про відсутність у обвинуваченої достатніх доходів, які би давали суду можливість призначити їй покарання у вигляді штрафу.
Суд вважає, що призначення покарання у виді громадських робіт буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, та попередження вчинення обвинуваченою нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено, майнова шкода відсутня, арешт на майно не накладався.
Згідно матеріалів кримінального провадження, до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349, 366-368, 369-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 100 годин громадських робіт.

Речові докази:
- ноутбук «Аsus» модель «Х-55VD-SX1640», в корпусі чорного кольору, бездротову комп`ютерну мишу «Logitech», сумку для ноутбука чорного кольору, золоту каблучку в коробці 985 проби, які передні на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1