Єдиний унікальний № 500/1440/16-к
Провадження № 1-кп/500/10/17
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
24 квітня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , судимого 24 листопада 2010 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 11 листопада 2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком 1 рік, 18 лютого 2017 року запобіжний захід змінено із застави на тримання під вартою строком до 01 березня 2017 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 квітня 2017 року.

Прокурором надано суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризик, передбачений ст. 177 КПК України, який став підставою застосування запобіжного заходу, не зник, а саме є підстави вважати що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України 26 грудня 2016 року, тобто в той час, коли на розгляді суду перебувало інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та після того як 21 грудня 2016 року він був звільнений з-під варти у зв`язку з обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави в період дії вказаного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, враховуючи що судовий розгляд ще не розпочато з об`єктивних причин, суд дійшов висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних зменшення ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_4 має дві не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних, в тому числі, тяжких злочинів проти власності, обвинувачується у вчиненні умисних злочинів також проти власності, в тому числі тяжких, під час розгляду судом іншого кримінального провадження відносно нього, та в період дії обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Враховуючи вищевикладені обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою до 22 червня 2017 року.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України у вигляді утримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань №22 до 22 червня 2017 року.

Ухвала припиняє свою дію 22 червня 2017року.

Копію ухвали направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтСУ в Одеській області (№22) для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому та його захиснику до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя