Справа № 444/430/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/712/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубляни Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, востаннє судимого 02.10.2015 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.3 ст.189 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі, згідно ст.ст.75,104 КК України призначено іспитовий строк тривалістю 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186; ч.3 ст.357 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.357 КК України 1 місяць арешту. Згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання ОСОБА_7 4 роки позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 245,52 грн. витрат за проведення експертизи.

Доля речових доказів по справі вирішена відповідно до вимог закону.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 01 січня 2016 року близько 14.30 год., знаходячись на пасовищі в межах м. Дубляни Жовківського району Львівської області, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, підійшов ззаду до ОСОБА_8 , застосовуючи фізичне насильство, яке не було небезпечним для життя в момент заподіяння наніс останньому удари по голові, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, після чого, відкрито викрав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_9 належний останньому мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 2 374,05 (дві тисячі триста сімдесят чотири) гривні 05 (п`ять) копійок, в середині якого знаходилися сім-карти оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 30 (тридцять) гривень, оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 (двадцять) гривень та паспорт громадянина України, в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень і 100 (сто) доларів США, що згідно курсу НБУ становить 2 400,06 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 5324,12 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні 12 (дванадцять) копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 01.01.2016 близько 14.30 год. ОСОБА_7 знаходячись на пасовищі в межах м. Дубляни Жовківського району Львівської області, під час відкритого викрадення особистого майна та грошей ОСОБА_9 , умисно, з особистих мотивів, незаконно заволодів паспортом громадянина України НОМЕР_3 , виданого 15.01.2015 року Жовківським РВ ДМС України у Львівській області ОСОБА_8 , після чого вказаним документом розпорядився на власний розсуд.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду 1-ї інстанції, вважає його таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. При цьому, покликається на те, що судом не дотримано вимог ст.374 КПК України. Вважає, що суд неправильно встановив мотив вчинення злочину, що в подальшому, на думку апелянта, вплинуло на кваліфікацію вчиненого ним діяння; він наполягав під час судового розгляду, що основними мотивами вчинення ним злочину були помста та ревнощі внаслідок аморальних дій потерпілого відносно його дівчини та матері його дитини, що підтверджується його показами та показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Зазначає, що під час падіння в потерпілого щось випало, після чого він встав і почав втікати, в подальшому він підібрав дані речі (зокрема і паспорт) і хотів повернути потерпілому. Вважає, що кваліфікація судом його дій за ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України є невірною. Крім цього, вказує на те, що призначене йому покарання за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого; у вироку суду не врахована пом`якшуюча обставина вчинення злочину неповнолітнім; судом не взято до уваги умови життя й виховання неповнолітнього, вплив на нього дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи. Просить оскаржуваний вирок суду змінити, змінивши кваліфікацію його дій з ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 на ч.1 ст.125 КК України; визнати його винним за ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у межах санкції даної статті.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, вважає вирок суду 1-ї інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Колегія Суддів вважає за необхідне вказати на те, що суд 1-ї інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_7 за ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, правильно поклав в основу вироку докази, належним чином дослідивши їх у ході проведення судового слідства по справі, зазначивши такі у вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в суді 1-ї інстанції вказав на те, що 01.01.2016 року в передобідній час познайомився у м. Львові з двома хлопцями та дівчиною, як тепер вияснилося, один з них був ОСОБА_12 . Вони поїхали в м. Дубляни до ОСОБА_13 , додому, по дорозі потерпілий придбав горілку та закуску, яку вони розпивали вдома у Вадима також була присутня дівчина вадима ОСОБА_10 та його товариш ОСОБА_11 , а також мати ОСОБА_14 . Через певний час ОСОБА_15 запропонував потерпілому провести його на маршрутку. Вони йшли через якесь поле та ОСОБА_14 йшов позаду потерпілого, коли вони переходили через якесь поле ОСОБА_15 наніс потерпілому декілька ударів чимось тяжким по голові від чого останній впав лицем на землю. В цей час ОСОБА_15 накинув потерпілому зашморг на шию, ніби якийсь трос, та сів на нього зверху на спину. Припіднявши потерпілого, розщепнув куртку на ньому та з внутрішньої нагрудної кишені витягнув телефон та паспорт у якому були гроші в сумі 500 грн. та 100 доларів США. Забравши дані речі він зліз з потерпілого і вони встали на ноги. Після чого ОСОБА_15 сказав, що потерпілий має дати йому грошу, щоб вирішити дану ситуацію. Після чого вони йшли дальше та побачивши проїжджаючий трактор потерпілий вирішив втекти при цьому він забіг на якесь подвір`я, звідки його доставили в лікарню.

Свідок ОСОБА_10 у суді 1-ї інстанції пояснила, що 01.01.2016 року вона перебувала з своїм хлопцем ОСОБА_15 та його товаришем ОСОБА_11 у ОСОБА_16 , де познайомилися з ОСОБА_17 . Вони поїхали в м. Дубляни до ОСОБА_13 додому, по дорозі потерпілий придбав горілку та закуску, яку вони розпивали вдома у Вадима також була присутня мати ОСОБА_14 та його товариш ОСОБА_11 . Через деякий час ОСОБА_15 вийшов з квартири з кимось порозмовляти, а ОСОБА_18 та мати ОСОБА_19 перебували в інших кімнатах та вона залишилася одна в кімнаті з ОСОБА_20 , який почав до неї чіплятися, на що вона сказала, що скаже про це ОСОБА_14 та почала кричати. Через деякий час повернувся ОСОБА_15 та вона йому розказала про те, що ОСОБА_20 чіплявся до неї. Після чого ОСОБА_20 зібрався їхати додому та ОСОБА_15 пішов його проводжати.

Свідок ОСОБА_11 у суді 1-ї інстанції пояснив, що 01.01.2016 року він перебував з ОСОБА_15 та його дівчиною у ОСОБА_16 , де познайомилися з ОСОБА_17 . Вони поїхали в м. Дубляни до ОСОБА_13 додому, по дорозі потерпілий придбав горілку та закуску, яку вони розпивали вдома у ОСОБА_14 також була присутня мати ОСОБА_14 . Через деякий час ОСОБА_15 вийшов з квартири з кимось порозмовляти, а він дивився у кімнаті телевізор та почув, що кричить ОСОБА_21 в іншій кімнаті, коли він зайшов то вона пояснила, що з ОСОБА_20 почав до неї чіплятися, на що вона сказала, що скаже про це ОСОБА_14 та почала кричати. Через деякий час повернувся ОСОБА_15 та ОСОБА_21 йому розказала про те, що ОСОБА_20 чіплявся до неї. Після чого ОСОБА_20 зібрався їхати додому та ОСОБА_15 пішов його проводжати.

Свідок ОСОБА_22 у суді 1-ї інстанції пояснив, що 01.01.2016 року він перебував у себе вдома та після обіду до нього на подвір`я зайшов хлопець, який був побитий та якому було важко розмовляти. ОСОБА_22 завів свій автомобіль та доставив даного хлопця у лікарню до м. Львова для того щоб йому надали допомогу.
Крім цього, на переконання Колегії Суддів, судом 1-ї інстанції вивчено, перевірено та вірно покладено в основу вироку в якості доказів:

- протокол огляду від 01.01.2016 року, з якого вбачається, що безпосереднім місцем огляду є службовий кабінет № 20 Жовківського відділення поліції Кам`янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, що розташований по вул. С. Бандери 13 у м. Жовква Львівської області. В кабінеті особа чоловічої статі, який назвався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , добровільно надав для огляду мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольоу, з ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 . На внутрішній стороні корпусу мобільного телефону біля акумуляторної батареї, наявні два відсіки для сім-карт мобільного оператора «Лайф» із номером НОМЕР_4 та мобільного оператора «Київстар» із номером НОМЕР_5 , паспорт громадянина України, виданий на ім.»я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Жовква Львівської області та гроші в сумі 150 гривень. Купюри номіналом, 100 грн., серії БУ № 8079786 (2005 року) та 50 грн., серії ЕА № 4089967 (2005 року).
- протокол огляду від 01.01.2016 року, з якого вбачається, що безпосереднім місцем огляду є службовий кабінет № 20 Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, що розташований по вул. С. Бандери 13 у м. Жовква Львівської області. В кабінеті знаходиться особа чоловічої статі, який назвався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , який добровільно надав для огляду куртку чорного кольору, в якій зі слів ОСОБА_8 був одітий 01.01.2016 року під час спричинення йому тілесних ушкоджень та відкритим заволодінням у нього мобільним телефоном марки «Самсунг», грошима в сумі 500 грн. та 100 дол. США, та паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8
- висновок експерта № 37/2016-ім від 26.01.2016 року, з якого вбачається, що на основі даних судово-медичних досліджень речових доказів встановлено: кров громадянина ОСОБА_8 , 1985 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров громадянина ОСОБА_7 , 1998 року народження, відноситься до групи AB, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У слідах на відрізку тканини просоченого речовиною бурого кольору, вилученою з місця події (об`єкт № 1), на куртці (об`єкти 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19) - речі громадянина - на ОСОБА_8 , виявлена кров людини групи О ізогемаглютинінами анти-А, анти-В , яка може походити, як від ОСОБА_9 , так і від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВО.
- висновок експерта № 12 від 04.01.2016 року, з якого вбачається, що у громадянина ОСОБА_8 , виявлено : рану, синець та садна на голові, крововиливи в білкову обох очей, садна на правій руці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 01 січня 2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.
Колегія Суддів вважає, що районним судом повно, всебічно та об`єктивно досліджено матеріали справи, проаналізовано усі зібрані по справі докази та правильно покладено їх в основу вироку по справі. За наведених обставин, на переконання Колегії Суддів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України є повністю доведена, а його дії за вказаними нормами КК України кваліфіковано вірно.

Оцінюючи показання потерпілого та свідків, інші документальні дані районний суд правильно надав їм віри, оскільки такі є послідовними, узгодженими між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами справи.
На переконання Колегії Суддів, висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Усім доказам суд дав належну оцінку, яка не викликає сумнівів у її об`єктивності та обґрунтованості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ї інстанції, на переконання Колегії Суддів, вірно, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, його характеризуючі дані, прийшовши до правильного висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статтей, які йому інкримінуються.

Саме призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, на переконання Колегії Суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням викладеного, Колегія Суддів вважає, що доводи поданої апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Порушень вимог чинного законодавства, які б впливали на законність та обґрунтованість прийнятого рішення Колегією Суддів не встановлено.

Підстав для скасування чи зміни рішення Колегія Суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, Колегія Суддів,
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186; ч.3 ст.357 КК України залишити без задоволення, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186; ч.3 ст.357 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С у д д і:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4