Справа № 379/912/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/231/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 09.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
09 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Таращанського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.100 КК України у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин. Крім того, судом частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 1784 гривні 08 копійок та моральну шкоду в розмірі 8 000 гривень.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_11 , за наступних обставин.
19 липня 2015 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на території кафе «Польова кухня», розташованого по вул. Видній, 66, в м. Тараща, Київської області, бажаючи продовжити бійку з ОСОБА_11 , яка була припинена сторонньою особою, що не дало можливості визначити переможця, продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на демонстрацію своєї фізичної переваги над опонентом в ході єдиноборства, не маючи на меті заподіяти ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_11 ззаду, обхопив його руками за тулуб та намагався підняти. Водночас, ОСОБА_6 не втримався на ногах і вони разом з ОСОБА_11 впали на бетонну підлогу на території зазначеного вище кафе. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 і падіння ОСОБА_11 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому заднього краю великогомілкової кістки в дистальному епіметафізі в області лівого гомілковостопного суглобу.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, апеляційну скаргу на нього подав обвинувачений ОСОБА_6 , в якій просить вирок Таращанського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року скасувати та виправдати його за пред`явленим обвинуваченням. Підставами для скасування вироку суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 зазначає невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. На переконання апелянта, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження виразилася в тому, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Зокрема, як стверджує обвинувачений ОСОБА_6 , в основу вироку були покладені лише показання потерпілого ОСОБА_11 та результати проведеного з ним слідчого експерименту. Також, обвинувачений зазначає про те, що суд в судовому засіданні 28 листопада 2016 року, допитавши свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 без участі потерпілого ОСОБА_11 , позбавив апелянта права на перехресний допит. Обвинувачений вказує про те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що жоден із свідків, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші, не підтвердив того, що саме ним були спричинені ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді перелому гомілкової кістки. Також, апелянт зазначає, що під час допиту експерт вказала про отримання тілесного ушкодження ОСОБА_11 в результаті форсованого руху стопи, яка не відірвана від земної поверхні, при тому, що в пред`явленому апелянту обвинуваченні стверджувалося, що ОСОБА_11 отримав перелом кістки ноги в результаті падіння, до того ж, як вказує обвинувачений, експерт перед допитом весь час знаходилася в залі суду. Неповнота судового розгляду, на переконання обвинуваченого ОСОБА_6 , виразилася у безпідставній відмові суду першої інстанції у задоволенні усного клопотання сторони захисту, заявленому в судовому засіданні 09 грудня 2016 року, про призначення додаткової судово-медичної експертизи, оскільки, як зазначає апелянт, при проведенні слідчого експерименту за його участю, експерт вказував на можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень за обставин, вказаних обвинуваченим.
Також, на переконання обвинуваченого, судом неправильно вирішено і цивільний позов потерпілого, поза увагою якого залишилися відсутність листка призначень ліків та довільність розміру моральної шкоди.
Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений посилається на порушення судом першої інстанції таких засад кримінального провадження, як змагальність сторін, доступ до правосуддя та законність, при цьому не зазначає, в чому конкретно виразилися порушення.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, його законного представника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора та законного представника потерпілого, які заперечили проти поданої апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому ОСОБА_11 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені навними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом в ході судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , показаннями експерта ОСОБА_27 , висновками експертів, відомостями, що містяться в протоколах слідчих дій, зокрема, огляду місця події та слідчого експерименту, та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, в судовому засіданні під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 надав показання про те, що 19 липня 2015 року, приблизно о 23 годині, на території кафе «Польова кухня» по вул. Видній в м. Тараща, після того, як його та ОСОБА_6 розборонили в бійці, спровокованій останнім, він відійшов від ОСОБА_6 приблизно на 2 метри. Відразу після цього, ззаду руками за його тулуб обхватив ОСОБА_6 та кинув на лівий бік. При цьому, коли ОСОБА_6 його кидав, то права нога відірвалася від землі, а ліва нога, стоячи на землі, підвернулася на бік. Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_24 підтвердили в суді першої інстанції, що 19 липня 2015 року пізно ввечері на території кафе «Польова кухня» по вул. Видній в м. Тараща, Київської області, вони були свідками конфлікту, який згодом переріс в бійку, між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 в ході якої обвинувачений обхопив потерпілого ззаду руками та підняв його, після чого вони удвох впали на тротуарну плитку. При цьому свідок ОСОБА_24 уточнив, що під час падіння права нога ОСОБА_11 відірвалася від землі, а ліва, знаходячись на тротуарній плитці, підвернулася на бік.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 та ОСОБА_26 підтвердили під час судового розгляду в суді першої інстанції факт конфлікту, який згдом переріс в бійку, між обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_11 19 липня 2015 року ввечері біля кафе «Польова кухня» в м.Тараща, Київської області.

Згідно із висновками судово-медичного експерта № 98 від 21 липня 2015 року та № 99 від 22 вересня 2015 року, у потерпілого ОСОБА_11 , поряд з іншими тілесними ушкодженнями, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, також виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому заднього краю великогомілкової кістки в дистальному епіметафізі в області лівого гомілковостопного суглобу, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 8-Д від 04 лютого 2016 року, який підтвердила в суді першої інстанції експерт ОСОБА_27 , тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому заднього краю великогомілкової кістки у ОСОБА_11 могли утворитися за обставин, зазначених потерпілим при проведенні слідчого експерименту, протокол якого був досліджений судом першої інстанції та обґрунтовано наведений як доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Таким чином, на думку колегії суддів, досліджений судом першої інстанції та наведений в оскаржуваному вироку комплекс доказів у своїй сукупності повністю підтверджує встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 у необережному спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тілесного ушкодження середньої тяжкості, та спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо обґрунтування його вини лише показаннями потерпілого, а також щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неповноти судового розгляду.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону, що виразилося в перебуванні в судовому засіданні експерта ОСОБА_27 під час допиту свідка, не заслуговує на увагу, так як відповідно до ст. 356 КПК України, експерт допитується судом з метою роз`яснення експертного висновку і видаленню із залу суду, згідно із ч.4 ст.352 КПК України, не підлягає.

Також, не є порушенням вимог кримінального процесуального закону допит свідків за відсутності потерпілого, тим більше, як вбачається з журналу судового засідання, клопотання з приводу незгоди з таким допитом обвинуваченим та його захисником не заявлялись.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження нічим не обґрунтовані, будь-яких доказів на їх підтвердження в апеляційній скарзі не наведено. Більш того, як вбачається з журналу судового засідання, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 був проведений у відповідності з вимогами Глави 28 Кримінального процесуального кодексу України, будь-яких порушень норм процесуального закону не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначене з дотриманням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, з урахуванням Розділу XV КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, визначеної в ч.2 ст.50 КК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції належним чином обґрунтував часткове задоволення цивільного позову потерпілого. При цьому, частково задовольняючи позов в частині стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції визначив розмір шкоди, виходячи лише з документально підтверджених сум завданої шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_11 в результаті спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а також із засад розумності, виваженості та справедливості. Зокрема, судом першої інстанції враховано тривалість лікування потерпілого, обмеженість в можливості пересування, що призвело до змін у звичному укладі життя потерпілого. Визначена судом першої інстанції сума моральної шкоди є, на думку колегіїї суддів, належним компенсатором всього комплексу моральних страждань, що зазнав потерпілий ОСОБА_11 внаслідок злочинних дій обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість, ухваленого відносно ОСОБА_6 вироку, а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Вирок Таращанського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3