Ухвала
іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за касаційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду першої інстанції, з якими погодився й суд апеляційної інстанції, ґрунтуються на припущеннях, в їх основу покладені недопустимі докази, зокрема, показання потерпілого, допит якого здійснювався англійською мовою та в процесі перекладу були спотворені судом. Вказує на те, що у його підзахисного умислу на вчинення розбійного нападу не було,судове провадження здійснено за відсутності потерпілого та в матеріалах справи відсутні відомості про його належне повідомлення.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що апеляційний суд постановив рішення, яке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, доводів, викладених в апеляційних скаргах засудженого та захисників, не проаналізував та не дав вичерпної відповіді на них.

Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими за ч. 2 ст. 187 КК України та засуджено:

- ОСОБА_5 - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією частини належного йому майна;

- ОСОБА_6 - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією частини належного йому майна.

За вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими та засуджено за те, що вони за попередньою змовою між собою 07 січня 2013 року близько 04.00 год. з корисливих мотивів вчинили на перехресті вулиць Белінського та Шолом Алейхема у м. Херсоні напад на Гьорен Семіх Танера, поєднаний з фізичним насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, спричинивши йому середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, і заволоділи його майном на загальну суму 6 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора із запереченнями проти скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Разом із цим згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та кваліфікацію їх дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою, з метою заволодіння майном потерпілого вчинили розбійний напад, підтверджується показаннями потерпілого, даними, що містяться у висновках експертиз.
На думку колегії суддів, висновки щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів у судовому засіданні не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника про непричетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому діяння саме за ч. 2 ст. 187 КК України, колегія суддів уважає безпідставними.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про їх особи, зокрема те, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Крім того, доводи захисника, аналогічні наведеним у його касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за апеляційними скаргами захисників і засудженого ОСОБА_5 дотримався положень статей 404, 405, 407, 414 КПК України та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 цього Кодексу.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3