АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004885 від 19 листопада 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року, відносно:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Незабудіно, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у сумі 5895 гривень 32 копійки.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 у невстановлений слідством час, у невстановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Короленко, буд.49, маючи умисел на придбання та зберігання бойових припасів і вибухових речовин, не маючи передбаченого законом дозволу, придбав бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу, а саме:

- 120 патронів, які знаходились в паперовій упаковці з маркуванням «7.62 ПС ГС 120 шт. ОБР 43» калібру 7,62 мм, виготовлені промисловим способом, відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- 1200 патронів з маркуванням на упаковці «7.62 ПС ГС 120 шт. ОБР. 43», калібру 7,62 мм, виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- три споряджені корпуси реактивної протитанкової гранати РПГ-18, два споряджені корпуси реактивної протитанкової гранати РПГ-26, три споряджені корпуси реактивної протитанкової гранати РПГ-22, двадцять уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для гранат, двадцять уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для гранат, двадцять уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для гранат, які відносяться до категорії боєприпасів і виготовлені промисловим способом;

- двадцять споряджених корпуси ручних осколкових, наступальних гранат РГД-5, двадцять корпусів ручних осколкових гранат Ф-1, двадцять корпусів ручних осколкових гранат Ф-1, які відносяться до категорії вибухових речовин і виготовлені промисловим способом;

- 723 шт автоматних патронів, зразку 1974 року, калібру 5,45 мм, в металевому ящику з маркуванням «7.62 ЛПС ГШ Б51-72-10, ВТ22/71 10, 440 шт.», виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- один гвинтівочний патрон, калібру 7,62 мм, з маркуванням 188х75 та чотири гвинтівочні патрони, калібру 7,62 мм, з маркуванням 188х64, виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- 600 шт автоматних патронів, зразку 1974 року, калібру 5,45 мм, виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- 700 шт військових патронів, калібру 7,62 мм, зразку 1943 року, які знаходяться в металевому цинку з маркуванням «7.62 ПС ГС обр.43, Ш13-67270 ВУФЛ 57/66 Т, 700 шт.», виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, помістив вищевказані бойові припаси та вибухові речовини до свого гаража, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

28 вересня 2016 року, в невстановлений час, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи раптово виниклий умисел на збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, незаконно збув особі, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, споряджену реактивну протитанкову гранату РПГ-22, яка відноситься до категорії бойових припасів та виготовлена промисловим способом.

28 вересня 2016 року, під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , на території даної будівлі в гаражному приміщенні, яким користується ОСОБА_6 , працівниками поліції було виявлено та вилучено:

120 патронів, які знаходились в паперовій упаковці з маркуванням «7.62 ПС ГС 120 шт. ОБР 43» калібру 7,62 мм, виготовлені промисловим способом, відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- 1200 патронів з маркуванням на упаковці «7.62 ПС ГС 120 шт. ОБР. 43», калібру 7,62 мм, виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- три споряджені корпуси реактивної протитанкової гранати РПГ-18, два споряджені корпуси реактивної протитанкової гранати РПГ-26, два споряджені корпуси реактивної протитанкової гранати РПГ-22, двадцять уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для гранат, двадцять уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для гранат, двадцять уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 для гранат, які відносяться до категорії боєприпасів і виготовлені промисловим способом;

- двадцять споряджених корпуси ручних осколкових, наступальних гранат РГД-5, двадцять корпусів ручних осколкових гранат Ф-1, двадцять корпусів ручних осколкових гранат Ф-1, які відносяться до категорії вибухових речовин і виготовлені промисловим способом;

- 723 шт. автоматних патронів, зразку 1974 року, калібру 5,45 мм, в металевому ящику з маркуванням «7.62 ЛПС ГШ Б51-72-10, ВТ22/71 10, 440 шт.», виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- один гвинтівочний патрон, калібру 7,62 мм, з маркуванням 188х75 та чотири гвинтівочні патрони, калібру 7,62 мм, з маркуванням 188х64, виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- 600 шт. автоматних патронів, зразку 1974 року, калібру 5,45 мм, виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби;

- 700 шт. військових патронів, калібру 7,62 мм, зразку 1943 року, які знаходяться в металевому цинку з маркуванням «7.62 ПС ГС обр.43, Ш13-67270 ВУФЛ 57/66 Т, 700 шт.», виготовлені промисловим способом і відносяться до категорії бойових припасів, придатних до стрільби, які ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання та призначити покарання з урахуванням положень статей 69, 75 КК України.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу обвинувачений вказує що, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, також є активним учасником громадських об`єднань та учасником волонтерського руху по наданню допомоги ЗСУ.

В зміненій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції скасувати та кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В зміненій апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що вирок суду першої інстанції ухвалено всупереч нормам матеріального права.

Обвинувачений посилається до ч. 1 ст. 1 КК України - має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Згідно визначення ч. 1 ст. 263 КК України, кримінальна відповідальність наступає за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відтак, ч. 1 ст. 263 КК України є бланкетною нормою, яка відсилає до закону, що повинен визначати дозвільний порядок цивільного обігу вогнепальної зброї та боєприпасів. Правова охорона цього визначеного законом порядку є завданням ст. 263 в розумінні ч.1 ст. 1 КК України.

Як вказує в апеляційній скарзі обвинувачений, в супереч вимогам ст. 370 КПК України вирок Бабушкінського суду міста Дніпра від 07.04.2017 не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на реквізити закону (про дозвільний характер обігу зброї), який міг бути порушений.

На думку обвинуваченого відсутній закон який регулює дозвільний характер обігу (поводження) зброї в Україні з 2007 року.

Постанова ВРУ "Про право власності на окремі види майна" від 17.06.92 (надалі також -"Постанова ВРУ), на яку міг би посилатися слідчий та прокурор, прийнята на підставі ст. 13, 28, 45 Закону УРСР "Про власність", яким передбачалося, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а також види майна, що не може перебувати у власності громадян.

20 червня 2007 року повністю втратив чинність Закон УРСР "Про власність" на підставі закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27 квітня 2007 року.

Отже, закону, який би встановлював правовий режим власності на зброю, зокрема, і будь які обмеження щодо придбання зброї, на теперішній час немає, тому вважає що вирок суду слід скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього за відсутністю складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити та включити до вироку суду першої інстанції, відомості про вищу освіту обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисників, які просили вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження, доводи прокурора яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого та просила внести зміни до вироку, вказавши дані про освіту обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, який підтримав доводи зміненої апеляційної скарги та вказував на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Розгляд справ про злочини, пов`язані з протиправними діяннями з вогнепальною чи холодною зброєю, бойовими припасами,
вибуховими речовинами, вибуховими пристроями або радіоактивними матеріалами, має важливе значення для охорони громадської безпеки і запобігання іншим більш тяжким злочинам, а тому не можна не погодитися з визначенням в апеляційній скарзі обвинуваченого вимог ч. 1 ст. 1 КК України , де зазначено, що Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

З огляду на приведене, саме при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання,придбання,передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576 -92-п із наступними змінами) та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08. 1998 р. № 622 , останні зміни наказом МВС № 364 від 05.05. 2017 року) та іншими нормативними актами.
Згідно з Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року « Положення про дозвільну систему» № 576 дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Основною характерною ознакою зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв та радіоактивних матеріалів є їх призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища.
Вони можуть бути як саморобними, так і виготовленими промисловим способом.

Відповідно до названої Інструкції та інших
нормативних актів до вогнепальної зброї, яка є предметом злочинів, передбачених статтями 262-264, 410 КК, належать усі види бойової, спортивної, нарізної мисливської зброї, як серійно виготовленої, так і саморобної чи переробленої, для проведення пострілу з якої використовується сила тиску газів, що утворюється при згоранні вибухової речовини (пороху або інших спеціальних горючих сумішей).

Бойовими припасами визнаються патрони до нарізної
вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби,
міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в
зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для
стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху.

До вибухових речовин належать порох, динаміт, тротил,
нітрогліцерин та інші хімічні речовини, їх сполуки або суміші,
здатні вибухнути без доступу кисню.

У випадках, коли для вирішення питання про те, чи є
відповідні предмети зброєю, бойовими припасами, вибуховими
речовинами, вибуховими пристроями або радіоактивними матеріалами, а також для з`ясування їх придатності до використання за цільовим призначенням потрібні спеціальні знання, у справі слід призначати експертизу з проведенням її у відповідних експертних установах. Для з`ясування лише придатності предмета до використання за цільовим призначенням достатньо участі спеціаліста.
Під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім
гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин
чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у
володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного
дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених
предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім
гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин
або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх
набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або
заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.
Саме вказаний перелік нормативних актів є діючим та суд першої інстанції вирішуючи питання незаконного придбання, зберігання, передачі та збуту, приймав рішення відповідно до вказаних нормативних актів, оскільки , у тому числі, на перелік об`єктів, які було вилучено у обвинуваченого, поширюються правила дозвільної системи. Тобто придбання,зберігання, передача та збут бойових припасів та вибухових речовин, на які встановлений особливий порядок користування, повинен провадиться у відповідності до «Положення про дозвільну систему». Порушення вказаного порядку отримання дозволу і тягне за собою визначення володіння та відчуження незаконним, що є ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вказаних положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 26 квітня 2002 року базується усталена судова практика та суди керуючись вказаною ППВСУ не зобов`язані на неї посилатися у рішеннях, однак зобов`язані керуватися при розгляді кримінальних проваджень, що було виконано судом першої інстанції, тому доводи обвинуваченого не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює законності проведення огляду та вилучення бойових припасів та вибухових речовин та їх кількість, слід зазначити, про неспроможність доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальності.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення та дії ОСОБА_6 було правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при призначені покарання було дотримано вимог закону, оскільки норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому, покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, пов`язаного з незаконним поводженням з бойовими припасами, вибуховими речовинами, значну кількість бойових припасів, вибухових речовин, яку обвинувачений придбав, зберігав та частину збув, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючи покарання обставини , призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 263 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі на певний строк, з огляду на те, що на території України відбуваються воєнні дії спрямовані на порушення конституційного устрою, територіальної цілісності та суверенітету України, відбуваються терористичні акти , тоді як обвинувачений маючи велику кількість боєприпасів та вибухових речовин у тому числі розповсюджував їх, розуміючи наслідки придбання такої зброї та можливі наслідки її застосування,крім того у зоні озброєного конфлікту.

А ні в апеляційній скарзі, а ні у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції, обвинувачений та його захисники не навели інших переконливих підстав для пом`якшення кримінального покарання та застосування вимог ст. 75 КК України, а тому колегія суддів враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину не знаходить підстав для пом`якшення покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень та узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Враховуючи вимоги ст. 374 КПК України щодо складання вироку суду, слід зазначити, що вказана норма закону зазначає,що вирок має бути гранично повним, ясним, чітким, містити вступну, мотивувальну та резолютивну частини та вступна частина вироку має містити відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для кримінального провадження.

Судом першої інстанції у вступній частині вироку вказані дані про особу обвинуваченого, тоді як доводи прокурора про зміну вироку та зазначення вищої освіти у обвинуваченого, колегія суддів вважає суто формальним доводом для зміни вироку,оскільки всі дані про особу обвинуваченого, які мали значення для вирішення провадження по суті, були фактично враховані судом при призначенні покарання, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів вважає необхідним виключити з резолютивної частини вироку суду вказівку про відбування покарання у кримінально - виконавчій установі закритого типу, оскільки суд в даному випадку вийшов за межі своїх повноважень.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, тобто погіршує становище обвинуваченого.

За вимогами ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що у тому числі, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому, колегія суддів вважає необхідним застосувати до ОСОБА_6 положення ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляду апеляційної інстанції,з 29 вересня 2016 року 26 липня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону, які б були підставою для скасування та зміни судового рішення, колегія суддів не встановила, тому апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року, відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку суду вказівку про відбування покарання у кримінально - виконавчій установі закритого типу.

В решті вирок залишити без змін

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 29 вересня 2016 року по 26 липня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали

Судді апеляційного суду:

----------------------- ----------------------- -------------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .