Справа № 346/5014/15-к
Провадження № 1-кп/346/18/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Коломия кримінальне провадження № 0000688 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українця, не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

-за ст. 115 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Так обвинувачений 13 серпня 2015 року приблизно о 03.00 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи по місцю проживання в АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із своєю знайомою ОСОБА_7 , який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою позбавлення життя останньої, схопив руками за волосся та наніс не менше двох цілеспрямованих ударів в життєво-важливий орган голову, головою до бетонної доріжки, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно - мозкової травми з множинними переломами кісток склепіння, основи та лицевого черепа, розривами твердої мозкової оболонки, розміщенням речовини головного мозку, крововиливами в м`які тканини голови, під оболонки та в речовину головного мозку, забійними ранами, синцями та саднами обличчя, травматичною ампутацією двох зубів на верхній щелепі, садна в ділянках шиї, лівого передпліччя, обох колінних суглобів, правої китиці, попереково - крижової ділянки, синець в ділянці правого колінного суглобу, від яких остання померла на місці події.

Вина обвинуваченого знайшла підтвердження в досліджених і перевірених судом доказах, зокрема :

показаннях потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що про смерть доньки її повідомив брат. Від людей та поліції довідалася, що до цього призвели дії обвинуваченого, з яким донька спілкувалася біля трьох років. Стосунки у них були нормальні. Знає, що того вечора донька в компанії знайомих та обвинуваченого розпивали спиртне у будинку останнього. Від баби обвинуваченого чула, що той приходив вночі до неї додому і питав чи можна принести труп.

Бачила тіло доньки на місці події, в стодолі господарства батьків обвинуваченого. На подвір`ї та на сходах будинку була кров. Чула від людей, що кров була і в інших місцях. Розкиданим по подвір`ю і городі було і взуття доньки.

Обвинуваченого знає з дитинства, характеризується він негативно. Донька її була спокійна, в компанії любила випити;

показаннях свідка ОСОБА_9 , бабусі обвинуваченого, яка зазначила, що під ранок тієї ночі ночі онук прийшов до неї і повідомив про труп по місцю свого проживання. Після цього йому стало погано і він заснув у її будинку, а вона направилася у господарство доньки, де побачила тіло ОСОБА_7 . Після цього подзвонила до сина, а він у поліцію;

показаннях свідка ОСОБА_10 , слідчого Коломийського відділу поліції, який вказав, що виїжджав на місце події в складі слідчої групи з участю відповідних експертів, де вони проводили детальний огляд місця події будинку та господарства в цілому, з проведенням фотографування та відео фіксації. На місці події у господарстві ОСОБА_11 у с. Ворона Коломийського району було виявлено труп жінки з ознаками насильницької смерті. До вказаних дій залучалися поняті, при цьому у них з`ясовували чи не являються вони близькими родичами потерпілої особи та особи, яка може бути причетною до наслідків смерті;

показаннями свідка ОСОБА_12 , яка вказала, що того дня 13 серпня 2015 року, спільно з сестрою ОСОБА_7 , протягом дня відпочивала в компанії з обвинуваченим та знайомим ОСОБА_13 і тривалий час розпивали спиртне. Після 15 год. направилися додому, а після ввечері біля 22 год. знову зустрілися вдома у ОСОБА_11 і продовжили вживати горілку. Близько 23.30 год. пішла додому, а сестра залишилася у будинку обвинуваченого. Наступного дня від поліції почула про смерть сестри. Про попередні конфлікти між сестрою та обвинуваченим не чула;

даними протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього та протоколу огляду трупа від 13 серпня 2015 року, з якого видно де саме у господарстві ОСОБА_14 в АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті та цілим рядом слідів у будинку та подвір`ї, які вказують на це (а.с.50-98, т. 1);

даними висновку судово-медичної експертизи № 141 від 21 вересня 2015 року, згідно якого, у ОСОБА_15 виявлена відкрита черепно-мозкова травма із множинними переломами кісток склепіння, основи та лицевого черепа, зривами твердої мозкової оболонки, розміщенням речовини головного мозку, крововиливами в м`які тканини голови, під оболонки та в речовину головного мозку, забійними ранами, синцями та саднами обличчя, травматичною ампутацією двох зубів на верхній щелепі має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є безпечними для життя в момент їх спричинення. Беручи до уваги характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень на голові (наявність паутиноподібного багато-фрагментарного перелому кісток склепіння та основи черепа, множинні осколкові переломи кісток лицевого репа, яким відповідають ушкодження (садна, синці, забійні рани) м`яких тканин на обличчі), слід вважати, що травма голови була спричинена дією тупого твердого предмета з необмеженою травмуючою поверхнею. Враховуючи вище вказане та обставини справи, викладені в описовій частині постанови, найбільш обгрунтованим можна вважати їх спричинення внаслідок неодноразових ударів (не менше двох) до бетонної доріжки передньою поверхнею голови (обличчя) потерпілої, зафіксованої в руці нападника за її ж волосся.

Враховуючи характер, розташування та кількість тілесних ушкоджень, громадянці ОСОБА_7 було спричинено не менше десяти травматичних дій, в тому числі не менше двох в ділянку голови, які спричинили черепно-мозкову травму, яка послужила причиною настання смерті (а.с. 171-173, т.1);

даними висновку комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи за № 25 від 17 лютого 2016 року, де зазначено, що підекспертний ОСОБА_11 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням чи недоумством не страждав, але також вияляв органічний розлад особистості та поведінки внаслідок епілепсії, з поліморфними пароксизмальнми нападами (судомними нападами, дисформіями та сутінковим розладами свідомості). Наявні у підекспртного порушення в мисленні, в емоційно-вольовій та мне стичній сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації та раціональність прийняття рішень, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому в період інкимінованих йому дій, ОСОБА_11 не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними( а.с. 100-106, т. 2);

даними висновку комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи за № 140 від 22 вересня 2016 року, згідно якої комплексний експертний аналіз усієї медичної документації та результатів даного стаціонарного клініко-психіатричного обстеження свідчить про загострення та посилення проявів епілептичної хвороби у ОСОБА_5 . Адже незважаючи на те, що останній більш як чотири місяці перебував на лікуванні у психіатричній лікарні та отримував масивну терапію проти судомними і нейролептичними препаратами, впродовж цього часу у нього розгортались як судомні, так і без судомні напади у вигляді дисфоричних та сутінкових станів, що відображено у медичній документації. За час проведення даного судово-психіатричного обстеження у ОСОБА_5 також спостерігались поліморфні (різні за проявами) епілептичні напади нерівномірної частоти незважаючи на відповідну терапію. Окрім епілептичних пароксизмів (нападів) у психічному стані утримуються і виразні зміни особистості та поведінки. Тому простежується помітне зниження пам`яті, уваги, в`язкість і деталізованість мислення, а у поведінці переважає легка дратівливість, імпульсивність, збудливість та бездумність, що є характерними для перебігу епілепсії наслідками.

Підсумовуючи вищевказане, а також враховуючи те, що прояви епілепсії не лише утримуються, а й мають наростаючий характер, такий стан слід трактувати як декомпенсація, тобто клінічне загострення перебігу захворювання. Оскільки стан декомпенсації зумовлює необхідність інтенсивного, тривалого та послідовного лікування в умовах стаціонару, тому ОСОБА_5 відповідно до його психічного стану на даний час, рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

На даний час ОСОБА_5 перебуває у стані декомпенсації органічного розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії, з поліморфними пароксизмальними нападами (судомними нападами, дисфоріями та сутінковими розладами свідомості), не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричної лікарні із звичайним наглядом (а.с. 3-12, т.3).

Таким чином у судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), проте оскільки обвинувачений вчинив вказані дії перебуваючи в стані неосудності і на даний час продовжує перебувати в такому стані, то у відповідності до положень ст. 19 КК України він не підлягає притягненню до кримінальній відповідальності і до нього згідност. 93 КК України, слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Визначаючи вид закладу у якому необхідно здійснювати госпіталізацію винуватої особи, суд бере до уваги вимоги ст. 94 КК України, щодо характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Також при цьому суд керується вимогами Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08 жовтня 2 2001 року, "Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади", де визначено існування активного і пасивного типу суспільної-небезпечності, які суб`єктивно характеризують учинене суспільно-небезпечне діяння, зокрема в п. 8 даного наказу вказує, що госпіталізація до психіатричних закладів із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворих, які вчинили суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також які за своїм психічним станом і характером учиненого суспільно небезпечного діяння становлять особливу небезпеку для суспільства і потребують тримання в психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду. До таких хворих відносяться особи з активним типом суспільної небезпечності.

Висновок комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи за № 25 від 17 лютого 2016 року вказує, що підекспертний ОСОБА_11 не відноситься до активного типу суспільної небезпечності, а тому керуючись медичним критерієм експерти вказують на можливість поміщення ОСОБА_11 до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

З ціллю правильного розуміння ситуації з вибором закладу суд також звертається до роз`яснень пленуму Верховного Суду України, який у своїй постанові від 03 червня 2005 року № 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", вказав, що підставою для застосування примусового лікування, передбаченого ст. 96 КК, є сукупність юридичного і медичного критеріїв - встановлення у діянні винного складу злочину та наявність у нього хвороби, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, а умовами - висновок судово-медичної експертизи про наявність у суб`єкта злочину такої хвороби, його потребу в лікуванні та засудження такої особи до покарання будь-якого виду.
Також, пунктом 15 даної постанови встановлено, що визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Спираючись на висловлену експертами думку про можливість лікування ОСОБА_11 у психіатричній лікарні із звичайним наглядом, суд з врахуванням характеру та тяжкості захворювання ОСОБА_11 , тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, вважає доцільним застосувати до винуватої особи примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Речові докази звернути за належністю.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та ст.ст. 19, 92-94 КК України, керуючись ст.ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , уродженця с. Ворона Коломийського району Івано-Франківської області, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання у психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього, до набрання ухвалою законної сили залишити без зміни.
Виконання ухвали доручити Коломийському відділу поліції в Івано-Франківській області.

Процесуальні витрати по проведенню судових експертиз віднести за рахунок держави.

Після вступу ухвали суду в законну силу - речові докази, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Коломийського відділу поліції в Івано-Франківській області : марлеві тампони, висушений листок рослини зеленого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, дерев`яний стержень із ватним тампоном із змивами речовини бурого кольору, зрізи нігтів потерпілої ОСОБА_7 , ланцюжок із металу сірого кольору, полімерний браслет синьо-жовтого кольору із слідами речовини бурого кольору, п`ять слідів пальців рук та два сліди долоні руки, спортивні штани чорного кольору, труси чорного кольору, майку чорного кольору, бюстгальтер чорного кольору та два гумових тапки, дві куртки, сорочку зеленого кольору, шорти сірого кольору, шарф чорного кольору, сумку чорного кольору, пару сандалей та пару гумових тапок, дерев`яну палицю із слідами речовини бурого кольору та слід підошви взуття на дерев`яному відрізку знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1