Справа № 286/2560/17
У Х В А Л А
08 серпня 2017 року м. Овруч
Слідчий суддя Овруцького районного суду в Житомирській області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ :
В судове засідання суддя не з`явився, надавши письмові пояснення щодо обґрунтування заяви про самовідвід.
Особа, яка подала скаргу, та прокурор в судове засідання також не з`явилися, але надали заяви про розгляд справи без їх участі. Щодо задоволення заяви заперечують.
Суд, дослідивши доводи, викладені у заяві про відвід судді та заявах, наданих учасниками судового розгляду, в їх сукупності дійшов до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім 'ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Суддя ОСОБА_3 підставою для відводу судді зазначив п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а саме: повідомлення секретаря судового засідання ОСОБА_5 про те, що особою, яка подала скаргу ОСОБА_6 , було висловлено в телефонному режимі невдоволення щодо призначення судових засідань по розгляду її скарг. На її думку призначення їх у різні дні здійснено з умислом, так як нею в апеляційному порядку оскаржувалося рішення у цивільній справі за її позовом, яке ухвалювалося під його головуванням та яке було скасовано апеляційним судом. Причому, подана скарга стосується обставин, які були предметом розгляду саме цієї цивільної справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the UnitedKingdom),рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
Оцінюючи, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв, стосунки, що розглядаються, суд відмічає, що вказані обставини не є такими, що мають вплинути на об`єктивність та неупередженість слідчого - судді при судовому розгляді даної справи. Однак, з огляду на позицію судді та з метою усунення будь-яких підстав, які можуть викликати сумніви в його об`єктивності та неупередженості, в тому числі і в разі відмови в задоволенні скарги, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.
Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 309, 369, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК Укра

Слідчий суддя

ОСОБА_1