Справа № 755/6930/17
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, оскільки у провадженні наявні обставини передбачені ст.ст. 177-178, 181, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав викладених у його мотивувальній частині.
Адже, ризики встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу є триваючими в цей період.
Також вказав на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Зауважив, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, оскільки необхідно виконати ряд процесуальних дій, як-то: провести необхідні слідчі та процесуальні дії, скласти кінцеве повідомлення про підозру, провести процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження (відповідно до ст. 290 КПК України), скласти обвинувальний акт, який слід вручити підозрюваному та його захиснику, а також виконати інші слідчі та процесуальні дії, необхідні для завершення досудового розслідування.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання враховуючи відсутність для цього передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.
Слідчий суддя з`ясувавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме в тому, що він за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) за обставин викладених у підозрі.
У рамках даного кримінального провадження відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато його розслідування в ході якого 23.05.2017 підозрюваного повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
25.05.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово та покладенням обов`язків із числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України до 23.07.2017.
18.07.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва строк тримання підозрюваного під домашнім арештом у рамках раніше застосованого до нього запобіжного заходу такого вигляду продовжено до 23.08.2017.
Цим же судовим рішенням продовжено строк застосування на той же строк покладених на нього обов`язків згідно ухвали від 25.05.2017.
18.08.2017 строк досудового розслідування цього кримінального провадження було продовжено до 4 місяців та 19.08.2017 подано до слідчого судді дане клопотання, аналізуючи, яке слідчий суддя враховує таке.
Як убачається з матеріалів клопотання, підозрюваний обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненні діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
З положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що з рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п. 32, Series А, № 182 убачається, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
А тому, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити правопорушення, прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України.
Тож, у цій ситуації, на думку слідчого судді, беручи до уваги вищевказані правові висновки ЄСПЛ тривалість утримання особи під домашнім арештом не виходить за межі розумних строків та строків визначених ст. 181 КПК України.
Крім того, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В судовому засіданні встановлено, що строк тримання під домашнім арештом підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно отримати та проаналізувати висновок експертизи, провести ще ряд слідчих дій, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.
В свою чергу, мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, будучи підозрюваним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
А, висловлені у судовому засіданні доводи та пояснення захисту з цього питання вказані висновки не спростовують.
За таких обставин, слідчий суддя, враховує факт наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, передумов регламентованих п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194, п. п. 1-2 ч. 3 ст. 199 цього Кодексу, низки об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити підозрюваному строк тримання під домашнім арештом.
Визначаючи тривалість дії арешту в часовому проміжку слідчий суддя на цей час з урахуванням обставин справи та особи підозрюваного вважає не доцільним застосовувати його цілодобово, а тому визначає дію останнього у межах певного періоду часу.
Аналізуючи клопотання сторони обвинувачення про покладення на підозрюваного наступних обов`язків: прибувати за першою вимогою; не спілкуватися зі свідками носити електронний засіб контролю та заборонити залишати житло, слідчий суддя враховує таке.
Частиною 5 статті 194 КПК України, визначено імперативний перелік альтернативних обов`язків, які слідчий суддя вправі покласти на підозрюваного, проте вказані у клопотанні обов`язки до даного переліку не віднесено взагалі.
Так, дана правова норма регламентує, що слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою до уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує окремого покладення/обрання або ж продовження.
Щодо обов`язку заборони залишати житло, то слід зазначити про таке.
Обов`язок не відлучатися з місця проживання є складовою самого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його суттю, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період часу, окремо доведення не потребує, а тому клопотання у даній частині не підлягає задоволенню так, як його перенесення до факультативних зобов`язань визначених ч. 5 ст. 194 того ж Кодексу є безпідставних з вказаних передумов.
У той же час, слідчий суддя враховуючи обставини даного кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного, вважає за доцільне продовжити строк застосування на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме утриматися від спілкування з свідками у рамках даного кримінального провадження та носити електронний засіб контролю, оскільки вони за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, дадуть змогу уникнути встановленим ризикам, у межах строку досудового розслідування даного провадження, у зв`язку з чим не суперечать п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання - задовольнити частково.
Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом з забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 19:00 до 08:00 наступного дня продовжити до 22.09.2017.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до місця свого проживання - АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 22.09.2017 покласти наступні обв`язки:
? повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання;
? прибувати до слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, із встановленою періодичністю.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники УП з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвалу передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцево їпрокуратури № 4 ОСОБА_3 .
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копія ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:00 год. 23.08.2017.

Слідчий суддя: ОСОБА_1