ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1308/17

10 липня 2017 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового зсідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000459 від 15.06.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костопіль Рівненської області, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта професійно-технічна, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 27.06.2017 року, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15 червня 2017 року близько 18 год., перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , таємно, з корисливих спонукань, умисно, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку чужого майна, а саме, викрав зі столу у спальні бувший у використанні мобільний телефон "Nokia 206", вартістю 520 грн., з сім-картою оператора телекомунікації "Київстар", вартістю 25 грн., чим завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 545 грн.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

22 червня 2017 року під час провадження досудового розслідування між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме - 80 /вісімдесят/ годин громадських робіт. В угоді визначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_4

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити укладену угоду про примирення, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення та дав згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Дослідивши укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення від 22.06.2017 року, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, наявні підстави для затвердження угоди про примирення.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив умисне таємне викрадення чужого майна, кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, та дійшов висновку про необхідність ОСОБА_4 призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 80 /вісімдесяти/ годин громадських робіт.

Вирішуючи питання про речові докази суд виходить з наступного.

Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є мобільний телефон "Nokia 206", вартістю 520 грн., з сім-картою оператора телекомунікації "Київстар", вартістю 25 грн., які залишено на зберігання у потерпілої ОСОБА_5 .

Відповідно до п.5 ч.9 ст. 100 КПК України, при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 22 червня 2017 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 80 /вісімдесяти/ годин громадських робіт.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази у справі - мобільний телефон "Nokia 206", вартістю 520 грн., з сім-картою оператора телекомунікації "Київстар", вартістю 25 грн., після набрання вироком законної сили вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1