У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2017 р. м. Жмеринка
Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши клопотання слідчого СВ Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що 23.07.2017 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Барляєва в м. Жмеринка, Вінницької області, переслідуючи мету на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, шляхом пошкодження частини паркану, проник на територію повністю огородженої земельної ділянки, що за адресою АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності Жмеринської міської ради та знаходиться в оренді ОСОБА_6 згідно договору оренди земельної ділянки № 989 від 01.02.2013 року, де почав зривати яблука із дерев на території даної ділянки для власної наживи з метою їх подальшого продажу. В цей час орендар даної земельної ділянки ОСОБА_6 побачив ОСОБА_5 , підбігши до нього, схопив його за ліву руку, ОСОБА_5 розуміючи, що був виявлений користувачем даної земельної ділянки, відштовхнув ОСОБА_6 в груди внаслідок чого останній впав на землю, а ОСОБА_5 накинувшись зверху на останнього застосував насильство, що виразилось у боротьбі та укусі за кисть лівої руки. В результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних саден спини, живота, а також укушеної рани лівої кисті, що підтверджується довідкою Жмеринською ЦРЛ від 23.07.2017 року.
В подальшому в результаті активних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_5 розірвав із ним фізичний контакт, а сам у присутності ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_7 з частиною викрадених яблук з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ними на власний розсуд
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України (грабіж), тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, кваліфікуючою ознакою якого є грабіж поєднаний з проникненням у сховище.
Відомості по вказаному факту було внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 23.07.2017.
Підозра ОСОБА_5 у вчинені даного кримінального правопорушення обґрунтовується наступними матеріалами:протоколом огляду місця події та вилучення речових доказів; показаннями потерпілого ОСОБА_6 ; показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 ; іншими матеріалами провадження.
25.07.2017 о 14:30 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
На виконання вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, обґрунтовано підозрюється, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Янишівка, Любашіського району, Одеської області, проживає в АДРЕСА_2 , не працюючий, не одружений, раніше судимий.
Метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігання вчинення іншого кримінального правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування.
Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування, суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Вище зазначені ризики доводяться тим, що підозрюваний ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, не має постійного законного джерела доходів, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, а також на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину.
Враховуючи вище викладене, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Прокурор вважає, що без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігти ризикам, які вказані у клопотанні неможливо, оскільки ОСОБА_5 вчинив умисний корислвий злочин будучи раніше засудженим у 2013 році до трьох років позбавлення волі та звільнений за амністією, не працює, не має стійких соціальних зв`язків.
Слідчий суду пояснив, що обвинувачений раніше судимий, 24.07.2017 йому пред`явлена підозра слідчим СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області за ч. 3 ст. 185, немає постійного місця проживання, не одружений, не працює. Вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою не зможе забезпечити явки його на виклик слідчого та суду, а також він може вичинити інший навмисний злочин.
Підозрюваний ОСОБА_5 вказав, що розуміє та визнає власну вину у вчиненому, злочин вичинив за вищезазначених обставин. Повідомив, що після звільнення з місць позбавлення волі ніде не працює, немає постійного місця проживання, мати, з якою він проживав без реєстрації в с. лісове Барського району Вінницької області, після вичиненої в неї ним же крадіжки бензопили, вигнала його з дому. Він в даний час веде бродячий спосіб життя, ночує де прийдеться. Засобів для існування не має. Притягується барським відділом поліції до кримінальної відповідальності за крадіжку. Підтримав клопотання слідчого.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали додані до клопотання слідчого, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається із клопотання та доданих до нього матеріалів пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 3 ст. 186 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту свідків ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого потерпілий за фотознімками впізнав ОСОБА_5 як особу, яка вчинила злочин; повідомленням про підозру ОСОБА_5 , що вручена йому 24.07.2016 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , щодо способу проникнення ним на територію огородженої земельної ділянки, обсягу та характеристик викраденого.
Також суд вбачає наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу і, на які вказує прокурор: переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого корисливого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 8 років; є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже він раніше судимий Барським районним судом за умисний злочин та відбував покарання у вигляді позбавлення волі, звільнений за амністією, в даний час наявне повідомлення про підозру про вчинення іншого кримінального правопорушення, що вказує на схильність останнього до вчинення злочинів, немає постійного законного джерела доходу, ніде не працює, немає постійного місця проживання, негативно характеризується за місцем проживання.
Таким чином, прокурором повністю доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду цього клопотання ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
При вирішенні клопотання суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року про те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Окрім того, суд погодився, що обґрунтована підозра утому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).
Тобто із зазначеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до ч. 4 статті 183 КПК України, вважаю за необхідне не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, з 26.07.2017 до 23.09.2017.
Строк (години, хвилини) тримання під вартою вираховувати з моменту його затримання.
Виконання ухвали в частині взяття під варту покласти на Жмеринський ВП ГУНП у Вінницькій області.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 , негайно після її оголошення.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1