печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою та просив скасувати постанову слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 07 квітня 2017 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні номер 0003748; зобов,язати слідчого Генеральної прокуратури ОСОБА_6 вчинити певну дію, передбачену ч.2 ст.55 КПК України та вручити йому пам,ятку про процесуальні права та обов,язки потерпілого. Адвокат посилався на таке: с слідчими Генеральної прокуратури України провадиться досудове слідство у кримінальному провадженні номер 0003748 від 17 листопада 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України за фактами невиконання прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_8 від 05 жовтня 2016 року про зобов,язання компетентної особи органу досудового розслідування у кримінальному провадженні номер 0000637 розглянути клопотання сторони захисту від 212 серпня 2016 року. 20 січня 2017 року слідчим Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв,язку з відсутністю в діях прокурора ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 383 КК України. 30 березня 2017 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 задоволено його скаргу так скасовано постанову слідчого ОСОБА_6 від 20 січня 2017 року про закриття кримінального провадження номер 0003748. В ухвалі слідчий суддя прямо зазначив, що застосуванню підлягають положення ч.2 ст. 55 КПК України, у відповідності до яких права та обов,язки потерпілого виникли у нього з моменту подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. До того ж , за офіційною позицією Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України, викладеною в узагальненні «про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування», що затверджено зборами суддів 23 грудня 2016 року, КПК України не передбачає обов,язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальні рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК України права та обов,язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Крім того, у вказаній ухвалі слідчого судді від 30 березня 2017 року зазначається. Що «Матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_4 про залучення у справі в якості його представника адвоката ОСОБА_3 , проте т останній органом досудового розслідування до участі у справі не допущений, його процесуальна позиція з приводу досудового розслідування не з,ясована». Користуючись своїми правами потерпілого, ОСОБА_4 в порядку ст. 220 КПК України надіслав слідчому клопотання про виконання процесуальної дії вручення йому пам,ятки про процесуальні права та обов.язки потерпілого. У відповідь на клопотання він отримав два листи слідчого ГПУ, відповідно до яких йому роз,яснино, що у вказаному кримінальному провадженні він є лише заявником, оскільки слідчим прийнято. З постановою він не згодний, оскільки, як зазначено у постанові, з його заяви не вбачається, в чому саме полягає заподіяння йому моральної шкоди та які втрати немайнового характеру ним понесені. Він вважає, що ст. 55 КПК України не передбачено зазначати, в чому саме полягає заподіяння шкоди та які втрати ним понесені. Натомість закон пов,язує автоматичне набуття статусу потерпілого разом із поданням однієї з двох заяв: або про вчинення щодо особи кримінального правопорушення, або про залучення особи як потерпілого. Інше не ґрунтується на Законі. По-друге, визначення «моральна шкода» наведено у Постанові Пленуму Верховного Суду України номер 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди». Зокрема, згідно в ч.3 вказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв,язку з ушкодженням здоров,я, у порушенні права власності /в тому числі інтелектуальної/, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв,язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв,язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Таким чином, порушення визначених законом немайнових прав та інтересів особи тягне за собою заподіяння немайнової, моральної шкоди. Він у своїй заяві від 09 грудня 2016 року, яка зареєстрована в ГПУ 13 грудня 2016 року за вхідним номером 39, він виклав вказані порушення. Відмовляючи у визнанні його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, слідчий зазначає, що у його заяві про вчинення відсутні будь-які відомості про заподіяння йому шкоди і що з заявою про залучення його як потерпілого він не звертався, будь-яких речей чи документів, які б підтверджували заподіяння йому будь-якої, а він є особою, якій кримінальним правопорушенням не завдано шкоди. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу.

Слідчий до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень на спростування доводів скарги, не надав. У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до скарги, заслухавши пояснення адвоката, прийшов до наступного висновку: Відповідно до п. 18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об,єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов,язків. У судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0003748, внесеному 29 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України за заявою ОСОБА_4 щодо фактів умисного невиконання службовими особами Генеральної прокуратури України ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року по справі номер 757/43406/16-к у кримінальному провадженні номер 0000637. За результатами досудового розслідування 20 січня 2017 року слідчим прийнято рішення та винесено по станову про закриття вказаного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року у справі номер 757/6538/17-к постанову слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 20 січня 2017 року про закриття кримінального провадження номер 0003748 від 29 листопада 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України скасовано та зобов,язано слідчого відновити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні і провести досудове розслідування. В ухвалі слідчого судді зазначено, що матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_4 про залучення до участі в якості його представника адвоката ОСОБА_3 , проте органом досудового розслідування до участі у справі не допущений, його процесуальна позиція з приводу предмету досудового розслідування не з,ясована. Заперечення прокурора про відсутність підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, а відтак і відсутність підстав для допуску до участі у справі його предс тавника адвоката ОСОБА_3 , слідчим суддею до уваги не прийнята, оскільки, встановивши, що заявнику не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Орган досудового розслідування мав би винести по станову паро відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні. Такого роду постанова в матеріалах справи відсутня, а відтак підлягають застосуванню положення ч.2 с т.55 КПК України, у відповідності до яких права і обов.язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Постановою слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 07 квітня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні номер 0003748. У постанові зазначено, що ОСОБА_4 у своєму зверненні вказує на те. що відомості про кримінальне правопорушення, що є предметом розслідування у кримінальному провадженні номер 0003748 до ЄРДР внесено за його заявою про вчинення вказаного кримінального правопорушення проти нього, у зв,язку з чим йому заподіяно моральну шкоду, при цьому ОСОБА_4 не зазначено, в чому саме полягає заподіяння йому такої моральної шкоди та які втрати немайнового характеру ним понесені. Факт заподіяння ОСОБА_4 фізичної, моральної чи матеріальної шкоди внаслідок вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, не підтвердився а зібрані в ході досудового розслідування матеріали не містять достатні та очевидні підстави вважати, що заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення подана особою, якій фізичної, моральної чи матеріальної шкоди таким кримінальним правопорушенням не завдано.

Слідчий суддя вважає, що постанова винесена передчасно, без урахування всіх обставин, досліджених у судовому засіданні та наявних в матеріалах кримінального провадження. Так, 13 грудня 2016 року Генеральною прокуратурою України за вхідним номером 39 у кримінальному провадженні номер 0003748було прийнято заяву від ОСОБА_4 , в якій він зазначав. що вважає себе потерпілим, зазначаючи наступне: умисне невиконання судового рішення відбулось у кримінальному провадженні номер 0000637 стосовно нього, а відтак ці протиправні дії безпосередньо зачіпають його права та інтереси, що витікають із загальних засад кримінального провадження, зокрема, на захист, на обстоювання власної позиції захисту /ст.22 КПК України/, на ос скарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності /ст.24/, право на проведення досудового розслідування в розумні строки /ст.28/ тощо. Крім того, судове рішення стосувалось безпосередньо його інтересів у кримінальному провадженні, в якому понад два з половиною роки здійснюється політично-мотивоване кримінальне переслідування, а відповідно йому злочином заподіяно моральну шкоду. Крім того, 03 квітня 2017 року на адресу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 подано клопотання у даному кримінальному провадженні про вручення йому пам,ятку про процесуальні права та обов,язки потерпілого. В матеріалах кримінального провадження, хоча і знаходиться заява ОСОБА_4 від 13 грудня 2016 року, яка була предметом дослідження у судовому засіданні 30 березня 2017 року, але їй слідчий не надав жодної оцінки. Саме в ній ОСОБА_4 зазначає в чому полягає спричинена йому шкода у даному кримінальному провадженні. У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди номер 4 від 31 березня 1995 року зі змінами під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода, може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв,язку з ушкодженням здоров,я, порушенні права власності /в тому числі інтелектуальної/, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв,язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв,язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших не гатив них наслідків. Не є обов,язковим пред,явлення позовних вимог. Але заяві ОСОБА_4 , про яку зазначено в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року, слідчий оцінки не надав.

З урахуванням вимог ст.55 КПК України, ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року, а також досліджених у судовому засіданні матеріалів, доданих до скарги, слідчий суддя вважає постанову слідчого від 07 квітня 2017 року постановленою передчасно без дослідження всіх заяв та клопотань ОСОБА_4 та підлягаючою скасуванню. З урахуванням викладеного, слідчому необхідно повторно розглянути питання щодо наявності чи відсутності підстав для визначення правового статусу потерпілого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

Вимоги ОСОБА_4 в частині зобов,язання слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 вчинити певну дію, передбачену ч.2 ст.55 КПК України та вручити йому пам,ятку про процесуальні права та обов,язки потерпілого не підлягають задоволенню, ос кільки заявлені передчасно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 24, 55, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 07 квітня 2017 року, якою відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні номер 0003748.

В решту вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя