УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/240/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, мешканця АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2016 року, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання обвинуваченому визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання, строк його перебування у слідчому ізоляторі з 3 грудня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 1 300 грн. майнової шкоди та 2 000 грн. моральної шкоди.
Позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 3550 грн. збитків, заподіяних пошкодженням майна, залишено без розгляду.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, 21 грудня 2015 року близько 15 год. 05 хв. ОСОБА_9 перебував в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де у нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, в цей же день біля 15 год. 15 хв. ОСОБА_9 , впевнившись в тому, що його злочинні дії ніким не будуть викриті, підійшов до зазначеного будинку ОСОБА_7 , де за допомогою знайденої біля домоволодіння частини металевої арматури розбив скло у вікні будинку та через утворений отвір незаконно проник всередину будинку, звідки з однієї з кімнат таємно повторно викрав грошові кошти в сумі 1300 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.
На вирок суду поданні апеляційні скарги.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого визнати винним у таємному викраданні коштів, належних потерпілій на суму 5000 грн., та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 ч.4 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.Вказує, що за наявності зібраних по кримінальному провадженні доказів, суд безпідставно визнав встановленим, що ОСОБА_9 викрав у потерпілої коштів на суму 1300 грн.Посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно м?яким і таким, що не відповідає вимогам ст. 65 КК України.Крім цього, на думку апелянта, призначаючи обвинуваченому покарання суд не вірно застосував положення ч.4 ст. 70 КК України згідно з яким за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, тобто на думку апелянта суд мав призначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового призначення покарань.
Потерпіла ОСОБА_7 вирок суду просить скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 6 років позбавлення волі та повністю задовольнити її позов, стягнути з ОСОБА_9 на свою користь 8 500 грн. матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди. Вказує на те, що призначене судом покарання ОСОБА_9 є надмірно м?яким і таким, що не відповідає даним про його особу, який в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив тяжкий злочин. Посилається на те, що суд, у вироку не мотивував, чому частково задовольняє її цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної і матеріальної шкоди.
На апеляційні скарги прокурора і потерпілої обвинувачений подав заперечення в яких просить вирок суду залишити без змін, а вказані апеляційні скарги - без задоволення.
Заслухавши доповідача, прокурора і потерпілу, про задоволення їх апеляційних скарг, обвинуваченого і захисника, які вважали вирок суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора і потерпілої підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_9 у викраденні коштів, належних потерпілій грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим, а дії обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.
Разом з тим, як обгрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора суд безпідставно визнав встановленим, що ОСОБА_9 вчинив крадіжку коштів, належних потерпілій на суму 1300 грн.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 звернулася до правоохоронних органів із заявою про те, що з її жилого будинку невідома особа викрала кошти в сумі 5000 грн.
Будучи допитаною в суді, потерпіла дала покази про те, що з її помешкання було викрадено кошти на суму біля 4800 грн.Після допиту обвинуваченого і дослідження інших доказів по кримінальному провадженні ОСОБА_7 пояснила, що в неї було викрадено коштів на суму 5000 грн.
В суді апеляційної інстанції потерпіла категорично ствердила про те, що у неї була викрадені кошти на суму не менше 4800 грн.
Між тим, суд покази потерпілої до уваги не прийняв, а повірив показанням обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він здійснив крадіжку коштів, які належали ОСОБА_7 на суму 1300 грн.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно визнав встановленим, що ОСОБА_9 вчинив крадіжку коштів у потерпілої на суму 1300 грн., оскільки зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме показаннями потерпілої, які не містять істотних суперечностей і на думку колегії суддів є правдивими встановлено, що обвинувачений викрав кошти належні ОСОБА_7 на суму 4800 грн.
За таких обставин, вирок суду в частині крадіжки ОСОБА_9 коштів в сумі 1300 грн. підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в цій частині про визнання винним ОСОБА_9 у таємному викраденні грошових коштів, належних ОСОБА_7 на суму 4800 грн.
Визнавши винним обвинуваченого у таємному викраденні коштів належних потерпілій на вказану суму, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування матеріальної шкоди із 1300 грн. до 4800 грн.
Також, заслуговують на увагу колегії суддів доводи потерпілої про збільшення суми моральної шкоди з обвинуваченого на її користь.
Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно роз?яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, пункти 3, 9, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції у повній мірі не дотримані. Так, при визначенні розміру моральної шкоди суд усупереч вимогам ст. 1167 ЦК України не в повній мірі врахував характер вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та характер страждань потерпілої ОСОБА_7 , пов?язаних з викраденням у неї майна, а також тривалість фізичних і моральних страждань потерпілої, настання негативних змін у її житті. У вироку не наведено переконливих мотивів прийнятого рішення про стягнення на користь ОСОБА_7 саме 2 000 грн., хоча потерпіла заявила позов на відшкодування їй моральної шкоди в значно більшому розмірі.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність збільшення розміру стягнутої на користь потерпілого моральної шкоди до 7000 грн., оскільки саме така сума моральної шкоди буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, і таке збільшення розміру моральної шкоди не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про залишено без розгляду позовної заяви потерпілої в частині стягнення на її користь з обвинуваченого 3550 грн. збитків, заподіяних пошкодженням майна, оскільки органами досудового розслідування ОСОБА_9 не ставилося у вину вказане обвинувачення.
Крім цього, як обґрунтовано зазначено в апеляційних скаргах прокурора і потерпілої, призначаючи обвинуваченому покарання, суд не достатньо врахував, що ОСОБА_9 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, звільнившись з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий корисливий злочин, не відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду, думку ОСОБА_7 , яка наполягала на призначенні ОСОБА_9 суворого покарання.
За таких обставин, колегія суддів скасовує вирок суду в частині призначення покарання і постановляє свій вирок при цьому враховуючи, що ОСОБА_9 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, звільнившись з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий корисливий злочин, не відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину, думку ОСОБА_7 , яка наполягала на призначенні ОСОБА_9 суворого покарання, а тому призначає обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначає ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком суду та за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2016 року.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання та суми викрадених коштів скасувати.
Ухвалити новий вирок яким, ОСОБА_9 визнати винним у таємному викраденні коштів, належних ОСОБА_7 на суму 4800 грн., та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2016 року, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Цей же вирок змінити.
Збільшити розмір відшкодування матеріальної шкоди стягнутої з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 з 1300 грн. до 4800 грн.
Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 з 2000 грн. до 7000 грн.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: