Дата документу Справа № 310/8354/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/129/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він, будучи раніше засудженим за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який в передбаченому законом порядку і не знята та не погашена, знову вчинив умисні корисливі злочини при наступних обставинах.

Так, 21.07.2015р., приблизно о 13 годині, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через не зачинені на замок двері проник безпосередньо до житлової кімнати, звідки таємно, повторно викрав належний ОСОБА_9 планшет «JEКА 702», вартістю 600 гривень, в чохлі чорного кольору, який для потерпілого матеріальної цінності не має.

Після цього, ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 600 гривень.

Крім того, 21.07.2015р., приблизно о 15 годині, знаходячись на території ДОТ «Молода Гвардія», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського, буд.4, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, проник до приміщення робочого кабінету директора ДОТ «Молода Гвардія» ОСОБА_10 , звідки таємно, повторно викрав належне їй майно, а саме:

- гаманець світло - коричневого кольору, пластикову картку «Приватбанку», які матеріальної цінності для ОСОБА_10 не мають;

- мобільний телефон «Samsung Gаlаху Соrе», вартістю 1500 гривень, в якому знаходились сім-карти мобільного оператору «Джинс» та «Київстар», які матеріальної цінності для ОСОБА_10 не мають;

- ноутбук «Lenovo G 570», вартістю 3500 гривень;

- грошові кошти на загальну суму 100 гривень,

а всього на суму 5100 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5100 гривень.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше житло чи інше приміщення, вчинене повторно.

Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирішено питання про речові докази у справі, процесуальні витрати, початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставин справи і правову кваліфікацію своїх дій, просить зазначений вирок суду скасувати, вважаючи, що суд помилково визначив початком строку відбування покарання 24.07.2015 року замість 22.07.2015 року. Крім того, суд призначив йому занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, вивчивши позицію прокурора, яка заперечила проти доводів і вимог апеляційної скарги, вважаючи за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок змінити.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, а також вид призначеного покарання в апеляційному порядку не оскаржені. В зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК, вирок суду в цій частині не переглядався.
Вимагаючи пом`якшити призначене покарання, ОСОБА_8 зазначив, що початком строку відбування ним покарання має бути не 24.07.2015 року, як зазначив суд у своєму вироку, а 22.07.2015 року, оскільки саме того дня обвинуваченого фактично було затримано.

Судова колегія критично ставиться до такого заперечення, оскільки згідно протоколу затримання особи від 24.07.2015 року ОСОБА_8 фактично було затримано саме того дня - 24.07.2015 року. Під час судового розгляду суд перевіряв такі заперечення обвинуваченого, проте доказів на їх підтвердження встановлено не було. Таким чином, заперечення апелянта в цій частині судовою колегією визнаються безпідставними.

Натомість заперечення ОСОБА_8 про призначення йому занадто суворого покарання судова колегія находить такими, що заслуговують на увагу.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_8 виду та міри покарання за ч.3 ст.185 КК суд з достатньою повнотою врахував, що обвинувачений є раніше судимим за скоєння умисних злочинів та знову вчинив новий умисний корисливий злочин, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів. Проте ОСОБА_8 має зареєстроване місце мешкання, за яким характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів не знаходиться, до адміністративної відповідальності не притягався. У справі повністю відшкодовано завдану злочином шкоду, тяжких наслідків не настало. Обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв органу досудового розслідування і суду у встановленні обставин вчинення злочинів, спричинена ним шкода відшкодована повністю, жоден із потерпілих не наполягав на суворому покаранні. Обвинувачений в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, просив вибачення у потерпілих та у подальшому пообіцяв не порушувати закон.

У зв`язку з чим, на переконання судової колегії, суд вцілому дійшовши вірного висновку про доцільність призначення покарання у виді позбавлення волі та про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, разом з тим призначив занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та його особі.

Тому апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_8 покарання.

Приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не наведено жодних передбачених ч.2 ст.412 КПК обставин, які могли потягнути за собою скасування вироку суду з призначенням нового судового розгляду, не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду, судова колегія вважає такі вимоги апеляційної скарги необґрунтованими і безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той же строк від дня отримання ним повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4