Справа № 182/2391/16-к
Провадження № 1-кп/0182/382/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.12.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2016 р. за № 0001129 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., громадянина України, зареєстрованого і проживаючого у АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Матадор», з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, маючого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 1999 р. народження, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 25 березня 2016 р. приблизно о 19-00 год., не маючи при собі реєстраційних документів на транспортний засіб, обов`язкового поліса, посвідчення водія, керуючи належним йому технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю до 40 км/год. з ввімкненим ближнім світлом фар по проїзній частині вул.. Маяковського з боку вул.. Першотравневої у напрямку вул.. Довгалівської у м. Нікополь Дніпропетровської обл..
Під час керування транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 на шляху прямування, водій ОСОБА_3 , не проявивши належної уваги, обережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, в районі буд. № 63 по вул.. Маяковського в м. Нікополь Дніпропетровської обл.., втратив контроль над керуванням транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 , внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху проїзної частини, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які рухалися пішки по проїзній частині вулиці у зустрічному напрямку. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 з метою уникнення покарання на автомобілі марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 з місця втік до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де залишив автомобіль біля подвір`я.
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового уламкового перелому дистального метаепіфізу правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків, забитої рани правої гомілки, забою м`яких тканин лівого колінного суглобу, які відносяться згідно висновку судово-медичної експертизи до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Пішохід ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не отримала, за медичною допомогою не зверталася.
Керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Вказане порушення вимог п. 12.1 Правил знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків. Відповідно до висновку авто- технічної експертизи при виконанні вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 25.03.2016 р. у вечірній час він керував автомобілем марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 , що належить його вітчиму. При собі у нього посвідчення водія, реєстраційних документів на автомобіль не було, т.як він їздив у магазин, а документи залишилися у іншому одягу. Рухаючись по вул.. Маяковського, він хотів переключити дальнє світло фар на ближнє, але перемикач заглючив, він почав його смикати, світло ввімкнулося, він побачив перед собою пішоходів і не зміг уникнути наїзду. Після наїзду він зупинився, вийшов з автомобіля, але нічого не побачив, т.як було темно. Потім він знову сів у автомобіль і, т. як сильно злякався, поїхав з місця ДТП додому. Біля подвір`я він залишив автомобіль, а сам пішов до сусіда за порадою. Бачив, як приїхали працівники поліції, які вилучили автомобіль, але не виходив до них, т.як був наляканий і не знав, що робити. Потерпілому він відшкодував усі збитки, допомагав у лікуванні. Спиртні напої він не вживав. У вчиненому розкаюється, просить його строго не наказувати і не позбавляти посвідчення водія, т.як він працює водієм, це його єдиний заробіток. За цей заробіток він живе сам і допомагає синові.
Винуватість обвинуваченого також підтверджується поясненнями потерпілого, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 показав, що він разом з знайомою рухалися по проїзній частині вул.. Маяковського в м. Нікополь. Було вже темно. На неосвітленій ділянці дороги раптом виникло автомобільне світло, показався автомобіль, який збив його. Він перелетів через капот і впав на бордюрі. Автомобіль спочатку зупинився, водій відкрив двері, але з машини не вийшов, а потім різко уїхав з місця ДТП. Потім, коли його вже доставили у лікарню обвинувачений та його рідні відвідували його, придбали ліки, заплатили за операцію, а також і пізніше відшкодували йому усю шкоду. Ніяких претензій він до обвинуваченого не має, просить його не наказувати.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001129, та досліджені у судовому засіданні:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 25.03.2016 р., відповідно до якого місцем ДТП є ділянка дороги біля буд. № 63 по вул.. Маяковського в м. Нікополь, огляд проводився у темну частину доби. В результаті ДТП стався наїзд автомобіля на пішохода. Транспортний засіб на місці ДТП відсутній. До протоколу долучені план-схема та фото-таблиця (а.п. 6-18);
- протоколом огляду і вилучення від 25.03.2016 р. автомобіля марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 , який знаходився біля буд. № 15 по вул.. Вітебська в м. Нікополь. На автомобілі є пошкодження лако-фарбного покриття (а.п. 19-27);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2016 р., в ході якого свідок ОСОБА_8 з 4-х фотознімків упізнав за характерники рисами обличчя ОСОБА_3 , як водія, який збив пішохода 25.03.2016 р. на вул.. Маяковського (а.п. 47-50);
- протоколом слідчого експерименту від 04.04.2016 р., в ході якого ОСОБА_3 на місці розповів та показав обставини вчинення ДТП з планом-схемою та фото-таблицею (а.п. 56-63);
- протоколом слідчого експерименту від 04.04.2016 р., в ході якого свідок ОСОБА_8 на місці розповів та показав обставини вчинення наїзду на пішохода з планом-схемою та фото-таблицею (а.п. 64-69);
- висновком судово-медичної експертизи № 237 від 21.04.2016 р, відповідно до якої потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового уламкового перелому дистального метаепіфізу правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків, забитої рани правої гомілки, забою м`яких тканин лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів зі значною силою та (або) від ударів об такі предмети і могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні (наїзді) легкового автомобіля з потерпілим (а.п. 80-81).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винними у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ст. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до легких; особу винного, який працює, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, відшкодування шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи думку потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, ураховуючи матеріальний стан обвинуваченого і його згоду на сплату штрафу, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в виді штрафу.
Також, оскільки обвинувачений вчинив необережний легкий злочин вперше, ураховуючи думку потерпілого і прохання обвинуваченого, враховуючи, що обвинувачений працює водієм і це його єдиний заробіток, суд вважає недоцільним застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
Цивільний позов не заявлено.
Строк дії запобіжного заходу скінчився.
Речові докази автомобіль марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 , який ухвалою суду повернутий обвинуваченому ОСОБА_3 - залишити йому.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 3400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортним засобом.
Строк дії запобіжного заходу скінчився.
Речові докази автомобіль марки «ВАЗ 21061» д/з НОМЕР_1 , який ухвалою суду повернутий обвинуваченому ОСОБА_3 - залишити йому.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1