Справа № 175/5178/15-к
Провадження № 1-кп/175/220/15
Вирок

Іменем України

15 лютого 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0002125 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Дніпропетровська, громадянки України, яка не є депутатом, має середню освіту,

не одруженої, дітей на утриманні не має, офіційно не працюючої, зареєстрованої

та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

засуджена: 12.02.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом

м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення

волі з іспитованим строком 3 роки.

25.03.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК

України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від

21.05.2014 року щодо порядку виконання вироків, засуджену до остаточного

покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитованим строком 3 роки,

утримується в СІЗО-3 м.Дніпропетровська

обвинуваченої у вчиненні кримінального провадження (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Дніпропетровська, громадянина України, не депутата, не інваліда,

з середньою освітою, розлученого, має неповнолітню дитину, не працюючого,

військозобов?язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 07.06.2012 року

Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186,

ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 69, ст. 70 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців з

конфіскацією майна, звільненого умовно достроково на підставі ухвали

Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2015 року на 7

місяців, утримується в СІЗО 3 м. Дніпропетровська

обвинуваченого у вчиненні кримінального провадження (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України

встановив :
Обвинувачена ОСОБА_6 , будучи раніше засудженою 12.02.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитованим строком 3 роки, 25.03.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2014 року щодо порядку виконання вироків, засуджену до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитованим строком 3 роки, на шлях виправлення не стала та вчинила новий умисний злочин.

Так, обвинувачена ОСОБА_6 з раніше знайомим обвинуваченим ОСОБА_7 28.10.2015 року приблизно о 22 годині 00 хвилин прибули на таксі - автомобілі ВАЗ 2101 синього кольору до ТРЦ «Караван», за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 17, де зустріли раніше знайомого чоловіка, ОСОБА_5 , який працював у службі таксі «Десяточка» та раніше перевозив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на власному автомобілі ВАЗ 2107 білого кольору та у якому ОСОБА_6 загубила мобільний телефон.

З метою повернення мобільного телефону, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до потерпілого ОСОБА_5 та вимагали повернення мобільного телефону ОСОБА_6 . Потерпілий ОСОБА_5 у свою чергу на вимогу останніх, передав ОСОБА_6 її мобільний телефон «Леново S 650».

В цей момент у обвинуваченої ОСОБА_6 спільно зі співучасником злочину ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілого з корисливих мотивів, а саме ОСОБА_5 з метою отримання з нього грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. за пошкодження начебто ним мобільного телефону «Lenovo S 650», який належить ОСОБА_6 .

Далі, у зазначений час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись на автостоянці, розташованій біля ТРЦ « Караван» в Дніпропетровській області, Дніпропетровському районі, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 17 ОСОБА_7 , виконуючи злочинні вказівки співучасниці злочину ОСОБА_6 , знаходячись в положенні обличчям до обличчя з потерпілим, кулаком правої руки наніс один удар потерпілому в область лівої щоки, після чого продовжуючи свої злочинні діяння, не змінюючи свого розташування по відношенню до потерпілого, наніс йому один удар кулаком правої руки в область грудної клітини, ти самим заподіюючи потерпілому фізичних страждань.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 зі співучасницею злочину ОСОБА_6 , схопивши потерпілого ОСОБА_5 під руки, насильно проти його волі, обмежуючи свободу пересування, посадили до таксі, на якому прибули до місця вчинення злочину, а саме автомобілі ВАЗ 2101 синього кольору, де всупереч волі потерпілого натягнули йому на обличчя шапку, чим обмежили можливість останнього орієнтуватися у місцевості, після чого проти волі останнього, перевезли до приміщення квартири АДРЕСА_3 .

Прибувши по вищевказаній адресі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, проти волі потерпілого та без його згоди, завели ОСОБА_5 до приміщення вказаної квартири, де стягнувши з голови шапку, ОСОБА_7 , за вказівками співучасниці злочину ОСОБА_6 почав наносити удари потерпілому в різні частини тіла, тим самим заподіюючи потерпілому фізичних страждань, та погрожуючи предметом схожим на пістолет, вимагав передачу грошових коштів у розмірі 3000 грн. за пошкодження мобільного телефону ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні діяння, ОСОБА_6 , разом з співучасником злочину ОСОБА_7 протиправно, з корисливих мотивів, а саме з метою отримання грошових коштів у розмірі 3000 грн., проти волі потерпілого ОСОБА_5 , утримували останнього у ванній кімнаті вищевказаної квартири до 10 години 00 хвилин 29.10.2015 року, чим завдали фізичних страждань та перешкоджали потерпілому обирати за своєю волею місце знаходження.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спричинили потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: п`яти синців на лівій вушній раковині, в підключичній області ліворуч, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, у зовнішнього кута на нижній повіці правого ока та в завушній області ліворуч, які згідно висновку експерта № 5541Е від 09.12.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого їй злочину за обставин, вказаних у обвинувальному акті не визнала повністю та дала пояснення, що у жовтні 2015 року вона з ОСОБА_8 на таксі, яким керував ОСОБА_5 , поставила свій телефон «Леново С650» сріблястого кольору на підзарядку, та приїхали на ОСОБА_9 . Вони стали телефонувати оператору таксі «Десяточка» та оператор сказала їй що телефону в машині не має. Вона не стала звертатися до міліції тому, що в неї були інші проблеми.

Приблизно через 10 днів 28 жовтня 2015 року вона та ОСОБА_10 приблизно о 22 годині побачили ОСОБА_5 з дівчиною та стали вимагати повернути телефон «Леново», та коли він його віддав, вона побачила «павутинку» на склі екрану, відсутність телефонної книги. Вони стали вимагати відшкодування. ОСОБА_5 ніхто не насилував, та не затаскував у машину. Коли їхали на квартиру, дівчина ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_11 сиділа спереду поруч з водієм та її підвезли на перехрестя ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Женя кудись поспішала та в розмові висловила, що ОСОБА_14 їй винен 3 тис. грн., але не віддає. На задньому сидінні ОСОБА_14 сидів посередині та шапку йому на обличчя під час руху на квартиру не натягували. Коли приїхали на вул. Артеківську, де вони знімали квартиру, двері відчинила ОСОБА_15 . Вона сказала ОСОБА_15 , що з ними той таксист, який вкрав її телефон. Мандрика, який змінив у телефоні сім карту, комусь телефонував. Через інтернет вони подивилися, скільки може коштувати відшкодування та дійшли до висновку про суму 3 тис. грн. Вони хотіли вирішити все миром без міліції та ОСОБА_14 написав розписку на суму 3 тис. грн. Біля нуля годин ОСОБА_14 домовився про позичання грошей. В ночі він був на кухні. Ранком 29 жовтня біля 8 години, вона викликала таксі та з ОСОБА_16 вийшли у центрі біля ЦУМа, а ОСОБА_17 з ОСОБА_15 поїхали за грошима. Потерпілий ОСОБА_5 оговорює її та ОСОБА_18 , він не був закритим у ванні, та фантазує про інші нібито насильницькі дії з їх боку. Під час слідства на неї з боку прокурора ОСОБА_19 здійснювався психологічний тиск у погрозі застосування покарання у вигляді 10 років, та під час допиту вона втратила свідомість. Вона не визнає позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Просить суд врахувати що ні вона, ні ОСОБА_7 не скоювали відносно потерпілого ОСОБА_5 тих діянь, які вказані в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у обвинувальному акті визнав частково та дав пояснення, що у жовтні 2015 року він з ОСОБА_20 був в гостях у її матері. Викликали таксі, яким керував ОСОБА_5 , та з нею поїхали до товариша в АНД район , а після цього попросили водія ОСОБА_5 , поставити телефон ОСОБА_21 на підзарядку та поїхали на ОСОБА_9 . Коли приїхали, розрахувались з водієм та пішли з машини, а про телефон згадали через деякий час. Вони стали телефонувати оператору таксі «Десяточка», та на мобільний ОСОБА_5 . Їм пообіцяли допомогти, але телефон не повернули. 28 жовтня 2015 року він та ОСОБА_22 приблизно о 22 годині побачили ОСОБА_5 з дівчиною, коли ті виходили з ТРЦ «Караван». Він став вимагати від ОСОБА_5 повернути телефон. Та завдав йому 3-4 удари. Дівчина ОСОБА_23 стала прохати його повернути телефон, та ОСОБА_5 дістав з телефону свою сім карту та віддав йому телефон. Він побачив , що на телефоні було пошкодження розбитий екран. ОСОБА_5 сам сказав, що він готовий відшкодувати вартість телефону. Вони вчотирьох сіли в машину, та на зупинці дівчина ОСОБА_23 вийшла. Вони приїхали на зйомну квартиру, де були їхні друзі ОСОБА_15 та ОСОБА_24 . ОСОБА_17 став телефонувати друзям, сів з ними за стіл та написав розписку про добровільне відшкодування вартості телефону. Вони пішли почивати, а вранці ОСОБА_23 в квартирі не було, а ОСОБА_15 сказала, що він пішов шукати гроші. Коли він повернувся, сказав, що знайшов гроші. Вони поїхали усі разом на таксі. Та він з ОСОБА_20 вийшли в центрі, а ОСОБА_14 поїхав з ОСОБА_15 за грошима. Коли вони дізналися про телефон ОСОБА_25 , не стали звертатися до міліції тому, що їх би ніхто не став би слухати, тому що вони раніше були судимі. Потерпілий з ними поїхав добровільно, та не може пояснити, чому потерпілий не поїхав окремо на своєму автомобілі. Шапку на очі під час руху на квартиру він ОСОБА_26 не натягував. Він не погрожував пістолетом ОСОБА_14 . Потерпілий ОСОБА_5 оговорює їх. Він не визнає повністю позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Він визнає себе винним тільки у тому, що 28 жовтня 2015 року приблизно о 22 годині він завдав три-чотири удари кулаком, та долонею в обличчя та по грудях потерпілого ОСОБА_5 .

Провина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочинного діяння підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він підробляє водієм таксі «Десяточка» з 2013 року на автомобілі ВАЗ-2107 білого кольору. В 20-х числах у жовтні місяці 2015 року він з району «Березинки» у м. Дніпропетровську узяв в якості пасажирів обвинувачених, як пізніше він дізнався, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та возив їх по місту на вулиці: Чернігівську, Штормову, «Березинку», Правду а наприкінці на Червоний Камінь, що по вартості склало 250 грн. за усю поїздку. ОСОБА_22 віддала йому 130 грн., та сказала, щоб він почекав, а решту грошей вона донесе. Під час поїздки у автомобілі ОСОБА_22 поставила свій телефон «Леново» заряджатися і він лежав на передньому сидінні. Він не дочекався та поїхав. Вранці він знайшов між передніми сидіннями телефон «Леново», але не став його повертати тому, що з ним не розрахувалися за поїздку. Крім того, він не казав диспетчеру про телефон тому, що диспетчер не вирішує спори з клієнтами.

28 жовтня він був з ОСОБА_27 у ТЦ «Караван» та приблизно о 22 годині, коли вони підходили з нею до його автомобілю, до нього підбігли обвинувачені та стали вимагати від нього телефон, а він у свою чергу сказав, щоб йому повернули гроші за поїздку, та він поверне телефон. Побоюючись за свою дівчину, він передав телефон «Леново» ОСОБА_28 , але вона продовжувала кричати на нього, а ОСОБА_10 завдав йому удар кулаком в обличчя з правої сторони, та у груди. Та вимагали вирішувати питання та вимагали грошей за відсутність у телефоні інформації телефонної книги. Він сказав, що в нього немає грошей , тоді обвинувачені сказали , що він поїде з ними . ОСОБА_10 узяв його за руку та підвів до машини ВАЗ-2101 синього кольору . ОСОБА_29 пішла з ними та сіла на переднє сидіння . Його усадили на заднє сидіння та ОСОБА_10 натягнув йому на очі його спортивну шапку. ОСОБА_30 довезли до вул. Образцова . Він почув, що ОСОБА_5 везуть до «квіткового ринку» на вул. Калиновій. В машині він хотів зняти шапку, але ОСОБА_10 наніс йому удар кулаком в область правої щоки . Його привезли в якийсь двір та завели в квартиру, де ОСОБА_10 став його бити та завдав приблизно 10 ударів обома руками по грудям, животу та по ребрах. Після цього завів його в спальню, зняв курточку та витрусив з неї документи на машину, ключі від машини, телефон, плейєр у металевому корпусі дзеркальний, трансформатор, флешку голубого кольору на 16 ГБ. Йому знову стали казати про те, що потрібно вирішувати питання, та що він винен гроші, та ОСОБА_10 знову завдав йому декілька ударів кулаком у груди, та дістав з шафи висотою приблизно 190 см темного кольору пістолет чорного кольору, з затвором сірого кольору. Він його тримав у руці та казав, що йому буде погано, якщо вони не вирішать питання миром. Після цього положив пістолет на ліжко. Та знову завдав йому декілька ударів кулаком у груди та примусив зайти у ванну кімнату, яка сумісна с туалетом. Він там знаходився багато часу і коли його відкрили він сказав, що зможе заплатити 3тисячи гривень, а ОСОБА_22 сказала йому ще подумати. Вночі прийшов ОСОБА_10 та запропонував йому чаю, коли він пив чай, прийшла ОСОБА_22 та стала лаятися на ОСОБА_18 за те, що він його випустив Його знову відвели до ванни. Під ранок прийшов чоловік у віці приблизно 40 років та завдав йому приблизно 10 ударів долонею по щелепах , у скроню, та вимагав вирішити питання з грошима. Його позвали на кухню. ОСОБА_22 принесла аркуш паперу та ручку. Йому стали диктувати текст про те, що він вкрав телефон та відшкодовує вартість витрат на ремонт. Він написав розписку, але підпису свого не поставив. В телефон вставили його сім карту та найдішов телефоний дзвінок. Чоловік назвався робітником міліції, а ОСОБА_25 наказала йому казати що з ним все добре та він у Підгородньому що він був вимушений зробити. Після цього телефонувала його мати та ввімкнули голосний зв`язок, та він був вимушений сказати їй, що з ним все добре та він у Підгородньому. Після того, як він сказав, що йому потрібні гроші, телефон відключили і його знову завели в ванну кімнату. Через 15-20 хвилин прийшла ОСОБА_22 та стала вимагати телефонувати та домовлятися за гроші. Він зателефонував ОСОБА_31 та попросив позичити 3 тис. грн., та він погодився надати в центрі через голосний зв`язок. Йому наказали вдягатися. Викликали таксі та вони поїхали до центру, де його на вул. Ленінградський був повинен чекати ОСОБА_32 . По дорозі неподалік від місця зустрічі ОСОБА_22 та ОСОБА_10 вийшли. З ним пішла ОСОБА_15 та неподалік від відділення Приватбанку Владу затримали працівники міліції, а його звільнили. ОСОБА_22 та ОСОБА_10 втекли.

Звернувся до суду з цивільним позовом та просив стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду, яка складається в пошкодженнях ходової частини автомобілю на суму 3000 грн., двигуна на суму 2000 грн., підлокітника на суму 250 грн., двох коліс на суму 500 грн., та вартість вкраденого з автомобілю майна дзеркала заднього виду 100 грн., набору інструментів 1000 грн., магнітофону 5000 грн., електронного кальяну 1000 грн.

Крім того, в нього під час знаходження в квартирі були викрадені: документи на право керування транспортними засобами, вартість поновлення 510 грн., страховий поліс вартість поновлення 680 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вартість поновлення 480 грн.

Крім того, діями обвинувачених йому був завдана фізична шкода у вигляді тілесних ушкоджень, та протягом місяця він мав болі в області ребер, головокружіння, нудоти, та йому цим самим завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 200 тис. грн. Просив у судовому засіданні суд задовольнити його позов.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_33 дав пояснення, що він працює таксистом, та у жовтні місяці 2015 року в темну пору доби підвозив на своєму автомобілі ВАЗ-2101 синього кольору обвинувачених до ТРЦ «Караван». Він побачив, як вони підійшли до пари молодих людей, які були біля автомобілю «Жигулі» 5-тої чи 7-мої моделі та стали розмовляти, та він бачив, як обвинувачений завдав два удари по обличчю потерпілому. Це він бачив з відстані приблизно 25 метрів. Він не бачив усього що відбувалося, тому як займався колесом автомобілю. Потім вони усі вчотирьох прийшли до його машини. Потерпілий сідав у машину добровільно поруч з ним у машині сиділи обвинувачені та розмовляли про те, що украли телефон. Він не бачив, щоб потерпілому натягували шапку, а в машині всі вели себе спокійно. Дівчина потерпілого сиділа на передньому сидінні та вийшла на перехресті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Він привіз пасажирів на вул. Артеківську та уїхав. До нього зверталися люди та просили змінити покази по цій справі. Хто ці люди, йому не відомо, та як йому потрібно змінювати покази йому не сказали.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_34 дала пояснення, що співпрацює з ОСОБА_35 , який здає щодобово в оренду квартири. Він 31 жовтня 2015 року попросив її приїхати на квартиру АДРЕСА_4 та попередив, що з квартири будуть забирати речі. Приблизно о 19 годині прийшла дівчина, яка віддала їй 400 грн., та стала збирати речі. Коли стала уходити, то вона побачила на підвіконнику у спальні пістолет та сказала про це дівчині, а вона узяла його з собою. Вона по вигляду та іншим ознакам подумала, що це справжній пістолет. Вона прибирала цю квартиру та перед вселенням пістолета не було. Вона допомогла дівчині винести речі на вулицю. Біля під`їзду стояв автомобіль Таврія білого кольору, а за кермом жінка, обличчя якої вона не бачила.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_36 дав пояснення, що він здає в оренду квартири своєї тещі за адресою АДРЕСА_5 . 29 жовтня 2015 року йому телефонувала дівчина на ім`я ОСОБА_37 та вони обговорили деталі оренди квартири та її оплати. Після цього доручив ОСОБА_38 поселити людей. В той день вона йому доповіла, що люди заселилися та оплатили квартиру 400 грн. за одну добу. Наступного дня він сам телефонував ОСОБА_39 та цікавився, чи буде вона продовжувати оренду квартири, але вона не відповідала. Тоді він доручив закрити на вторий замок квартиру. Пізніше йому телефонувала жінка , яка назвалася мамою ОСОБА_40 , та він попросив ОСОБА_34 піти до квартири з метою видати речі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_41 дала пояснення, що 29 жовтня 2015 року вона за вказівкою ОСОБА_35 приїхала за адресою АДРЕСА_5 та отримала від хлопця гроші за квартиру. Після цього 30 жовтня ОСОБА_42 попросив закрити цю квартиру на інший замок тому, що не відповідає замовник, що вона і зробила, а наступного дня її мати ОСОБА_34 їздила на квартиру та видала речі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_43 дала пояснення, що наприкінці жовтня 2015 року мати ОСОБА_44 попросила її допомогти забрати речі дочки з квартири в районі Правди, точної адреси не може згадати. Вони приїхали з нею на автомобілі Таврія. Квартира була на другому поверсі, там вже була жінка старше 50 років, яка назвалася прибиральницею. Вона віддала їй 400 грн. та побачила речі у сумках та пакетах 5-6 штук, вона побачила на тумбочці у залі аркуш жовтого кольору формата А-4 , це була розписка за телефон. Вона поклала розписку в сумку Також жінка знайшла пістолет у спальні на підвіконнику та настояла на тому, щоб вона його забрала. Пістолет на вигляд був як іграшка-запальничка. Раніше вона не бачила та не тримала у руках справжнього пістолета. Змісту розписки вона пригадати не може. Вона знайома матері ОСОБА_44 вже біля трьох років.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_45 дав пояснення, що наприкінці жовтня 2015 року він знаходився с Владою у квартирі на вул. Артеківській, куди прийшли обвинувачені ОСОБА_22 та ОСОБА_46 ними був хлопець, якого вона назвали таксистом, який забрав телефон. Всі поводили себе тихо. Потерпілий на ім`я ОСОБА_47 сів з ними за стіл та пив та вечеряв. Після цього став телефонувати, щоб знайти гроші. Потім він написав розписку про те, що забов`язується повернути гроші. Він з ОСОБА_15 пішов в одну кімнату, а обвинувачені в іншу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_48 дала пояснення, що вона була у квартирі зі ОСОБА_49 на вул. Артеківській , яку знімали обвинувачені ОСОБА_22 та ОСОБА_10 28 жовтня 2015 року приблизно 22 годині вони прийшли з хлопцем, якого вони назвали таксистом, який забрав телефон. Пізніше вона дізналася, що його звуть ОСОБА_50 . ОСОБА_17 разом з ними вечеряв, комусь телефонував за гроші, а вночі виходив з квартири. Також він писав розписку. Наступного дня вона за компанію поїхала з обвинуваченими та потерпілим за грошима на таксі. Обвинувачені вийшли раніше, а її та ОСОБА_51 затримали співробітники міліції.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_52 дала пояснення, що вона є інвалідом, а ОСОБА_6 є її дочкою. Дочка проживала окремо, тому що у квартирі відбувався ремонт. Зі слів дочки їй було відомо, що вона залишила в таксі свій телефон. 29 жовтня 2015 року вона дізналася, що дочка затримана. Вона дізналася, де знаходилася квартира, де буди речі дочки та з ОСОБА_53 приїздили на її автомобілі «Таврія» та у вечорі забирали речі дочки. Тоді ж ОСОБА_53 знайшла розписку, яку в подальшому вона особисто віддала адвокату дочки. Також вона бачила пістолет, але вона його викинула тому як він був іграшковим.

Суд критично ставиться до свідчень, наданих у судовому засіданні свідками ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , які різняться за змістом від пояснень даних на стадії слідства , та фактично покривають своїх друзів(обвинувачених) у вибраної ними лінії захисту, та не є правдивими в частині описання дій обвинувачених та потерпілого, а провина обвинувачених підтверджена також письмовими матеріалами кримінального провадження № 0002125 , а саме:

Витягом з кримінального провадження № 0002125, відповідно до якого вбачається, що 28 жовтня 2015 року до Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернулася ОСОБА_56 з заявою про тe, що 29.10.2015 року о 22 годині знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , невідома особа насильно посадила у салон не встановленого легкового автомобіля синього кольору сина заявниці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_7 та вивезла останнього в невідомому напрямку. (т.1 а.cп. 7)

-Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (т.1 а.cп. 16)

Висновком судово-медичної експертизи № 5541Е від 09.12.2015 року у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: п`яти синців на лівій вушній раковині, в підключичній області ліворуч, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, у зовнішнього кута на нижній повіці правого ока та в завушній області ліворуч, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. (т.1 а.cп. 188-190)

Суд, аналізуючи покази потерпілого ОСОБА_5 , вважає їх правдивими та послідовними, та з його свідчень про те що він не оговорює обвинувачених , підтверджених у судовому засіданні приходить до висновку, що сумісні дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відверто були спрямовані на його позбавлення волі у нічний час, з застосуванням фізичної сили, тобто з подоланням волі потерпілого до супротиву.

Доводи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про їх цивільну незахищеність, як осіб які притягалися до кримінальної відповідальності не заслуговують на увагу тому, як 28 жовтня 2015 року біля ТРЦ «Караван» отримавши від потерпілого майно у вигляді втраченого мобільного телефон у «Леново S 650», обвинувачені сумісно перейшли межу цивільно-правових відносин діючи рішуче, завдавши фізичних страждань у вигляді нанесення ударів , що підтверджено самим обвинуваченим, свідком ОСОБА_33 , висновком судово-медичної експертизи № 5541Е, перешкодили потерпілому ОСОБА_5 обирати за своєю волею місце знаходження.

Таким чином, сукупність і аналіз доказів по справі свідчать про те, що умисні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вірно кваліфіковані органом слідства за ч. 2 ст. 146 КК Українияк незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які раніше були судимі та притягалися до кримінальної відповідальності, не працювали, скоїли злочин під час відбуття покарання, задовільно характеризуються за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують їх покарання, є рецидив злочину.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням обставин справи і особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які вчинили умисний злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості,суд беручі до уваги думку потерпілого, який погодився з представником державного обвинувачення про вид і міру покарання, і вважає за необхідне призначити їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальних збитків у розмірі 15 270 гривень але суд, дослідивши визначені прокурором матеріали справи приходить до висновку, що з метою зберігання прав потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди, позов варто залишити без розгляду за наступних підстав: позивачем не надано доказів, які підтверджували б позовні вимоги, а саме завдання шкоди в указаному ним розмірі,(оцінка, квитанції, розрахунки, та т.п.) завдання пошкоджень автомобілю та інших обставин вказані у позові (викрадення обладнання автомобіля, документів) саме обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а суд при вирішенні питання щодо відшкодування матеріальної шкоди не може робити висновок тільки на припущеннях потерпілого ОСОБА_5 позивача по справі, але це не позбавляє його можливості звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства з належним чином наданими до позову доказами.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_5 , щодо стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 200 тис. грн. суд вважає, що позов в даній частині також варто залишити без розгляду, тому як згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто у розмірі 551,20 грн., а позивачем він не сплачений, але це не позбавляє його можливості звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства. Витрати на залучення експертів - відсутні. Речові докази по справі відсутні .

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох)років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати по протоколу, складеному відповідно до ст. 208 КПК України тобто з 30 жовтня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати засудженій ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в межах кримінальної справи за її обвинуваченням у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 30 жовтня 2015 року по 15 лютого 2017 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , обраний у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2012 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4(чотирьох) років 8(восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати за протоколом, складеним відповідно до ст. 208 КПК України, тобто з 02 листопада 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в межах кримінальної справи за його обвинуваченням у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі а саме з 02 листопада 2015 року по 15 лютого 2017 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , обраний у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без розгляду

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1