У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дарницького суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 200 111 55, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекції для реєстрації.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді-доповідача від 19 січня 2017 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 залишена без руху та захиснику був встановлений строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Апеляційна скарга захисника на вирок суду в новій редакції (пояснення захисника на виконання вимог ухвали апеляційного суду м. Києва від 19.01.17 р.) надійшла у строк, встановлений на усунення недоліків апеляційної скарги, однак, недоліки апеляційної скарги, що були вказані в ухвалі судді-доповідача від 19 січня 2017 року, захисником в повній мірі не усунуті.

Так, в ухвалі судді-доповідача від 19 січня 2017 року про залишення апеляційної скарги захисника без руху вказано, що захисник, всупереч вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, висловив прохання про скасування вироку місцевого суду та винесення нового вироку, яким ОСОБА_3 підлягає виправданню, що не узгоджується з приписами ч. 1 ст. 407, ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 420 КПК України щодо повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

При цьому захисник в апеляційній скарзі не навів і підстави, що передбачені ст. 284 КПК України, що унеможливлюють, на думку захисника, залишити обвинувальний вирок відносно ОСОБА_3 без зміни, а також не вказав і процесуальні шляхи, якими повинен керуватися суд апеляційної інстанції, даючи іншу оцінку діям обвинуваченого, ніж суд першої інстанції.

Ті ж недоліки містить апеляційна скарга захисника і в новій редакції.

Так, як указано в поясненнях на виконання вимог ухвали апеляційного суду м. Києва від 19.01.17 р., захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати і закрити провадження, проте не вказує підставу для такого закриття, посилаючись в мотивувальній частині на те, що, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Разом із цим, згідно ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Однак, ч. 2 ст. 284 КПК України не містить п. 7, натомість захисник мабуть мав на увазі ч. 7 ст. 284 КПК України.

Не можна визнати як конкретну апеляційну вимогу захисника - його посилання на п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, які передбачають закриття кримінального провадження з підстав встановлення відсутності події кримінального правопорушення або встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, що не є тотожними.

Водночас слід вказати, що в поданих поясненнях захисник не погодився з вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі ОСОБА_3 .

Зокрема судом безпідставно не були враховані покази свідків через незрозуміле критичне ставлення до них, в той час коли свідки були повідомлені про кримінальну відповідальність, вирок на мою думку має виключно обвинувальний нахил, та в судовому засіданні не здобуто доказів умислу та корисливих мотивів в діях ОСОБА_3 .

На мою думку, під час судового засідання, стороною обвинувачення не було здобуто достатніх доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - незаконному заволодінні транспортним засобом, в зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченого складу цього злочину.

Отже, захисник фактично не вказав підставу для закриття досліджуваного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та доводів на її обґрунтування, обов`язковість чого передбачена ст. 396 КПК України, а також щодо його висновків про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості злочину та особі ОСОБА_3 .
Крім того, захисник не послався і на процесуальні шляхи, якими повинен керуватися суд апеляційної інстанції, даючи іншу оцінку діям обвинуваченого, ніж суд першої інстанції.

За наведеним, оскільки захисник в установлений строк не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року відносно ОСОБА_3 підлягає поверненню захиснику.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого на вирок Дарницького суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 200 111 55 відносно ОСОБА_3 - повернути захиснику ОСОБА_2 ..

Копію ухвали невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1