Номер провадження: 11-кп/785/624/17
Номер справи місцевого суду: 521/3872/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , гр-ки України, з вищою освітою, розлученої, раніше судимою:

- 06.03.2014 року за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 1500 грн.;

- 19.05.2014 року за ч.1 ст.190 КК України до громадських робіт у кількості 200 годин, звільнена від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року;

- 29.03.2016 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців і 10 днів,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за статтями 185 ч.1, 185 ч.2, 190 ч.2 КК України, з застосуванням статей 70, 71 ч.1,2, 72 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців і 10 днів.

Не погодившись з рішенням суду засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою звільнити її від відбування покарання умовно-достроково.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за час відбування покарання в Чорноморській виправній колонії УДПтС України в Одеській області (№74) вона працювала у Будинку Дитини та за весь час роботи вона характеризувалася позитивно. Після того, з 14.03.2017 року вона була переведена на іншу роботу, яку вона також виконує дуже сумлінно. Крім того, після звільнення вона має намір проживати зі своїми дітьми в сім`ї пастора в Харковській області, що свідчить про її виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_8 , апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менш половини строку покарання, призначеного судом за умисний злочин середньої тяжкості.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджена ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, оскільки ОСОБА_8 хоча і відбула половину строку покарання, призначеного їй вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2016 року, однак за період відбування покарання допускала порушення режиму утримання за що у період з 20 квітня 2016 року по 18 лютого 2017 року отримала чотири догани, які на час розгляду клопотання судом першої інстанції є діючими (а.п. 14). При цьому, заохочень засуджена ОСОБА_8 не має.

Крім того, з характеристики засудженої ОСОБА_8 , наданої адміністрацією ЧВК № 74, вбачається, що хоча засуджена і працевлаштована нянею у Будинку дитини та старанна в роботі, але до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, на заходи виховного характеру реагує задовільно, але належних висновків для себе не робить. Також у характеристиці зазначається, що хоча засуджена ОСОБА_8 і визнає себе винною у вчинених злочинах, однак критичної оцінки цьому не надає (а.с.11-13).

З матеріалів справи також вбачається, що засуджена ОСОБА_8 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності. Зазначені обставини дають підстави вважати, що засуджена ОСОБА_8 схильна вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про її підвищену суспільну небезпеку.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_8 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 537, 539 КПК України, апеляційний суд КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4