УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2017 року Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя клопотання старшого слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000094 від 11.01.2017р.,

ВСТАНОВИВ:
18.01.2017р. старший слідчий Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним клопотанням, яке мотивує тим, що 11.01.2017р. до ЄРДР за 0000094 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто придбання права на майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, і розпочато досудове розслідування, в ході якого встановлено, що в середині жовтня 2016 року невідомі особи, шляхом обману, заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , чим спричинили йому матеріальний збиток у великих розмірах.

Також під час досудового розслідування встановлено, що 25.11.2016р. зазначена квартира була продана від імені ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , а 21.12.2016р. ОСОБА_7 , яка на даний час і є власником квартири. Враховуючи, що під час розслідування здобуто докази наявності шахрайських дій із вказаною квартирою, і те, що вона вже двічі була відчужена третім особам, що свідчить про можливість втрати та зміни цього майна як речового доказу, вважає необхідним з метою збереження речових доказів, запобігання його подальшого відчуження накласти арешт на зазначену квартиру.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали вказане клопотання, просять його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, слідчого, дослідивши надані до клопотання матеріали, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Слідчий суддя встановив, що 11.01.2017р. до ЄРДР за №0000094 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто придбання права на майно, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, і розпочато досудове розслідування.

В ході досудового розслідування встановлено, що в середині жовтня 2016 року невідомі особи, шляхом обману, заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , чим спричинили йому матеріальний збиток у великих розмірах.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 19.01.2017р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 21.12.2016р. за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.12.2016р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_8 за реєстровим № 4015 (запис № 18288432).

До цього право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 25.11.2016р. за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.11.2016р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_9 за реєстровим № 1821 (запис № 17648201).

До цього право власності на квартиру було зареєстровано 22.11.2016р. за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 15.11.2016р. районною адміністрацією Запорізької міської ради по Хортицькому району (запис № 17636328).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.21 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 вказаної статті арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в т.ч., на рухоме чи нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З`ясувавши та оцінивши обставини справи, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості втрати, передачі, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ОСОБА_7 , але раніше належала потерпілому ОСОБА_5 , оскільки під час досудового розслідування встановлено, що право власності на вказане майно потерпілий ОСОБА_5 позбувся та воно перейшло до третіх осіб кримінально протиправним шляхом, зазначена квартира є об`єктом кримінально протиправних дій, відповідно є речовим доказом і має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Крім того, слідчий суддя вважає доведеним, що незастосування в даному випадку арешту зазначеної квартири може призвести до її подальшої втрати, передачі (відчуження) іншим особам, оскільки дана квартира в незначний проміжок часу вже двічі була відчужена особами, причетність яких до злочину на даний час перевіряється. Законодавчо визначених заборон для накладання арешту на зазначене майно не встановлено.

З урахуванням усіх обставин справи слідчий суддя вважає, що накладання арешту і відповідно обмеження ОСОБА_7 у праві вільно розпоряджатися своєю власністю в даному випадку є розумним та відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

Таким чином, клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про накладання арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.12.2016р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_8 за реєстровим №4015.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим.

Копію ухвали вручити прокурору, слідчому та направити ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1
19.01.2017