Дата документу Справа № 314/5978/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у провадженні за скаргою засудженного ОСОБА_1

на рішення судді

про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_1

23 лютого 2017 року місто Запоріжжя

№11-кп/778/482/17

Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 - головуючого і доповідача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1

здійснив апеляційний розгляд ухвали судді Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_7 від 08 грудня 2016 року (справа 314/5978/16-к, провадження 1-в/314/3114/2016).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Запоріжжі, Запорізької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

засуджено вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2012 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду міста Запоріжжя від 08 грудня 2016 року в клопотанні ОСОБА_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено з тим вмотивуванням, що засуджений ОСОБА_1 не довів своє виправлення, а тому в задоволені заяви про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу судді і постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як на думку засудженого клопотання було розглянуто судом необ`єктивно та було взято до уваги лише документи, надані адміністрацією, які не відповідають дійсності і характеризують його як людину, яка не стала на шлях виправлення.

При здійсненні апеляційного розгяду у судовому засіданні прокурор вважав рішення судді законним і обгрутованим, судом дослідженні матеріали судового провадження.

За наслідками розгляду здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції суд залишає апеляційну скаргу без задоволення виходячи з такого.

Згідно зі ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах не пов`язаних з позбавленням волі. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду звільнення від покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, або умовно - дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.

Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема довідки про заохочення і стягнення, ОСОБА_1 під час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії № 101 один раз допускав порушення режиму відбування покарання, за що на нього накладалось дисциплінарне стягнення та один раз з метою стимулювання слухняної поведінки заохочувався адміністрацією колонії.

Згідно характеристики, затвердженої адміністрацією виправної колонії, засуджений ОСОБА_1 за період відбування покарання в Кам`янській ВК №101 характеризується посередньо. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи , здійснення за ними належного догляду використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. У скоєному злочині провину визнає, але робить це з метою отримання поблажливості.

Згідно довідки бухгалтерії Кам`янської ВК №101 від 16.09.2016 року, засуджений ОСОБА_1 має заборгованість за виконавчим листом у сумі 5907 грн.

Згідно довідки Кам`янської ВК №101 від 14.09.2016 року, засуджений ОСОБА_1 в період з 01.09.2014 р. по 31.08.2016 р. працевлаштований не був.

Адміністрацією установи розглядалися питання про можливість застосування зміни умов тримання відповідно до статей:

-зміна умов тримання, згідно ст.101 КВК України, наступила по відбуттю 1/3 строку покарання 25.02.2014 року. Рішенням комісії від 04.08.2014 року йому відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення;

-заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, наступила по відбуттю 1/2 строку покарання 25.02.2015 року. Рішенням комісії від 03.08.2015 року йому відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення;

-умовно-дострокове звільнення, згідно ст.81 КК України, по відбуттю 2/3 строку покарання 25.02.2016 року. Рішенням комісії від 15.06.2016 року йому відмовлено, як такому , що не стає на шлях виправлення.

В судовому засіданні першої інстанції представник Кам`янської виправної колонії зазначив, що засуджений ОСОБА_1 не довів свого виправлення.

Посилання засудженого на те, що він працює в КВК № 101 за власною ініціативою без корисливих мотивів, апеляційний суд находить непереконливим. Крім того, в місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 15.09.2012 року, намірів для погашення заборгованості за виконавчим листом у сумі 5907 грн. не мав, так як працевлаштований не був.

Інших письмових доказів які б підтвердили доводи апеляційної скарги засуджений а ні до суду першої інстанції а ні до апеляційного суду не надав.

Дослідивши вказані обставини та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений не довів свого виправлення під час відбування покарання, а погашення стягнень не вказують на його виправлення.

Таким чином, доводи засудженого, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає є необґрунтованими, а тому підстав для зміни чи скасування ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404,405,407,418 КПК України, апеляційний суд постановив:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4