ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
25 квітня 2017року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

За вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку судових рішень щодо нього у касаційному порядку.
Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Також ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, у скарзі ОСОБА_4 хоча і посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте не зазначає належних доводів та чітких аргументів на підтвердження цього. Одночасно засуджений не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, та по суті стверджує про неповноту й однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Окрім того,у скарзі ОСОБА_4 не зазначає про наявність таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б не були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та могли б бути безумовними підставами для скасування судових рішень щодо нього судом касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху як таку, що не відповідає вимогам ст. 427 КПК України, клопотання засудженого про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, постановлених щодо нього, слід залишити без розгляду, так як вирішення заявленого в клопотанні питання можливе на стадії підготовки касаційного розгляду, що передбачено ст. 430 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року щодо нього залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3