АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/171/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , з внесеними останнім до неї доповненнями, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони до 14 лютого 2017 року включно в період з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мутин Кролевецького району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 384 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначених кримінальних правопорушень та про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя визнав необґрунтованими доводи слідчого та прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. Також слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного, а тому вирішив застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На думку апелянта, слідчим суддею при застосуванні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не належно враховано доводи та наявні фактичні обставини, які стосуються особи підозрюваного і які вимагають обрання більш суворого запобіжного заходу. Зокрема, прокурор стверджує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 384 КК України, а саме перебування останнього на посаді міліціонера 2-го взводу 1-ої оперативної роти полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУ МВС України в місті Києві, сприяло вчиненню ним інкримінованих правопорушень.
Крім того, автор апеляції зазначає, що за інформацією, наданою листом ДФС України № 16177/5/99-99-08-02-02-16 від 20 вересня 2016 року, дружина підозрюваного ОСОБА_10 працює у Головному управлінні Національної поліції у місті Києві, має доступ до бази АІПС «Армор» і, як вважає прокурор, достовірно знала, що її чоловік перебуває у розшуку, однак приховувала його реальне місцезнаходження від правоохоронних органів з метою ухилення цього підозрюваного від кримінальної відповідальності. Також апелянт вказує, що Державною прикордонною службою України було повідомлено, що 26 лютого 2014 року ОСОБА_8 у пункті пропуску «Гоптівка» виїхав на транспортному засобі, державний номерний знак якого НОМЕР_1 , з території України та 04 березня 2014 року повернувся. При цьому автор апеляції звертає увагу, що при виїзді підозрюваного було зазначено паспорт НОМЕР_2 , який ОСОБА_8 у жовтні 2014 року було змінено на інший, а саме на паспорт серії НОМЕР_3 , з метою не встановлення його місцезнаходження та затримання.
Далі в апеляційній скарзі прокурор стверджує, що підозрюваний приховує від органу досудового розслідування адресу фактичного місця проживання. Зокрема, як зазначає апелянт, повістку про виклик для проведення слідчих дій на 14 січня 2016 року працівниками УВБ в місті Києві не було вручено ОСОБА_8 у зв`язку з не встановленням його місця проживання та звільненням його з ОВС. Також останній не прибув за повісткою про виклик на 11 лютого 2016 року для проведення слідчих дій, а повістка була повернута відправникові без вручення адресатові, оскільки він за вказаною адресою не проживає. При цьому автор апеляції вказує, що, згідно із наданою інформацією селищного голови Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_8 зареєстрований в АДРЕСА_2 , однак за цією адресою він не проживає, а зі слів його матері сам ОСОБА_8 проживає в місті Києві, однак адреси його проживання та контактних даних матір`ю надано не було. Крім того, апелянт зазначає, що не було встановлено також місце проживання ОСОБА_8 і працівниками УВБ в місті Києві на виконання доручення слідчого від 18 липня 2016 року.
На думку прокурора, слідчим суддею не взято до уваги наявні у ОСОБА_8 зв`язки у правоохоронних органах, що, як стверджує апелянт, дають йому додаткові можливості незаконного впливу на учасників процесу, а також не враховано тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях.
Крім того, автор апеляції наголошує на тому, що ОСОБА_8 не дає показань щодо всіх осіб, які брали участь у вчиненні кримінальних правопорушень, а його мати та дружина сприяють переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, не повідомляючи про його фактичне місце проживання. Разом з тим, прокурор зазначає, що з 17 лютого 2016 року у розшуку перебувають ще п`ятеро колишніх працівників ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в місті Києві, які є співучасниками вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у зв`язку з чим, як вважає апелянт, при застосуванні щодо ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній вживатиме заходів щодо інформування розшукуваних осіб про хід і результати слідчих дій, про встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також повідомить їх про факт розшуку та сприятиме уникненню ними кримінальної відповідальності і подальшого переховування від органів досудового розслідування.
Таким чином, апелянт стверджує, що необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено рядом обґрунтованих доводів для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити або спотворити будь-яку із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003905 від 14 грудня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 384 КК України.

Матеріали зазначеного кримінального провадження 14 грудня 2016 року були виділені із кримінального провадження № 0000532 від 22 лютого 2016 року, яке, в свою чергу, 22 лютого 2016 року виділено із кримінального провадження № 0002448 від 06 листопада 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 384 КК України.

17 лютого 2016 року ОСОБА_8 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень шляхом надіслання його поштою, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 384 КК України.

Постановою слідчого в ОВС відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 17 лютого 2016 року ОСОБА_8 було оголошено в розшук.

18 серпня 2016 року слідчий в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 , в рамках кримінального провадження № 0000532, звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено та надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13 грудня 2016 року о 11 год. 35 хв. ОСОБА_8 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 серпня 2016 року.

14 грудня 2016 року слідчий в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 384 КК України, не підкоряється обов`язкам щодо явки до слідчого, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих у провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено, а щодоОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 384 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні слідчого з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення вищезазначених злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування ризиків з боку підозрюваногоОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у провадженні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, є обґрунтованими з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, однак для запобігання цим ризикам, як правильно визначив слідчий суддя, може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт на певний період доби.

В сукупності із обставинами кримінального провадження та ризиками, приведеними у клопотанні слідчого, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також ту обставину, що ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування, а лише проживав за іншою адресою, зокрема, АДРЕСА_1 , про яку органам досудового розслідування стало відомо пізніше.

Таким чином, доводи прокурора щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, як і його доводи про те, що мати та дружина ОСОБА_8 сприяють переховуванню останнього від органів досудового розслідування, є непереконливими.

Отже, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони до 14 лютого 2017 року включно в період з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргупрокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , з внесеними останнім до неї доповненнями, залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4