Справа № 386/206/17
Провадження № 1-кп/386/43/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000012 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троянка Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого кочегаром філії НВК «Голованівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка гімназія «Ємилівська загальноосвітня школа ДНЗ №1», одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не військовозобов`язаного, пільг не маючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 13 січня 2017 року близько 01 години 30 хвилин в с. Ємилівка Голованівського району Кіровоградської області, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поряд з домоволодінням ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел спрямований на порушення громадського порядку, реалізовуючи свій злочинний намір та порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання поведінки в побуті, з метою самоствердження за рахунок пошкодження чужого майна, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підійшов до вхідної металевої хвіртки, яку навмисно зірвав з кріплень паркану, після чого пройшов на територію домоволодіння і навмисно розбив пластиковий бокс електролічильника, який був прикріплений на стіні приміщення літньої кухні, вартість якого відповідно до висновку експерта від 18.01.2017 року становить 108 грн. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи виконувати свої протиправні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, підійшов до автомобіля марки «УАЗ 452Д», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_7 , але у фактичній власності перебуває у ОСОБА_4 , що знаходився на території зазначеного домоволодіння, та навмисно завдав механічне пошкодження даному автомобілю, а саме: розбив лобове скло, вартість якого відповідно до висновку експерта від 18.01.2017 року становить 600 грн. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 708 грн.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство).

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

25 січня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди від 25 січня 2017 року, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , сторони угоди у кримінальному провадженні №0000012 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 296 КК України, яка ніким не оспорюється. Зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_4 від висунення вимог та претензій матеріального характеру до обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження відмовився. При цьому, обвинувачений та потерпілий між собою узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік. Сторони домовились покласти на ОСОБА_5 обов`язки визначенні пунктами 1, 2 ч. 1 та пунктом 2 ч. 2 ст. 76 КК України. Крім цього, у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України їм роз`яснені та зрозумілі, крім того, ОСОБА_5 зазначив, що повністю визнає вину у кримінальному правопорушенні, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом.

Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження відповідної угоди з потерпілим ОСОБА_4 , передбачені ч. 5 ст. 474 та п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного ОСОБА_5 , обставини, які пом`якшують покарання, до яких відносить добровільне відшкодування завданого збитку та щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, до яких відноситься вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, а тому узгоджена між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 міра покарання є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої між ним та потерпілим ОСОБА_4 міри та виду покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи норми ч. 2 ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд згідно з ч. 3 ст. 75 КК України, вважає за необхідне звільнити від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 , застосувавши до нього обмеження, визначені лише ч. 1 ст. 76 КК України, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових злочинів, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні і такі заходи не застосовувались.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 469, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25 січня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000012 зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13 січня 2017 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1