Справа № 522/2361/17
Провадження № 1-кп/522/440/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002898 від 20.04.2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2016 року, в Приморському районі м. Одеси, приблизно о 00 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, керуючи автомобілем «Toyota Саmгу» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Пантелеймонівська, з боку вул. Пушкінської в напрямку вул. Катериненської.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Рішельєвська, на якому світлофорні об`єкти були знеструмленні, та маючи об`єктивну можливість вчасно помітити встановлений в його напрямку руху дорожній знак «Дати дорогу», проігнорував вимоги ПДР, не прийняв вчасно заходів до безпечного перетину перехрестя з головною дорогою вул. Рішельєвської, продовжував прямолінійний рух не знижуючи швидкості, в результаті чого допустив зіткнення з легковим автомобілем «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який перетинав зазначене перехрестя, рухаючись по головній дорозі вул. Рішельєвської, з боку вул. Мала Арнаутська в напрямку бульвару Італійського.

В результаті зазначеної ДТП тілесні ушкодження отримав пасажир автомобіля «Opel Kadett», ОСОБА_6 , у якого, згідно з висновком експерта № 3105 від 15.11.2016 року, виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом нижньої щелепи в області лівого кута, забійна рана лівої вушної скойки, садна голови, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями допустив порушення п.п. 2.3 «б», 16.1, 16.3 та 16.11 «Правил дорожнього руху» України, введені в дію 01.01.2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які зобов`язують водія:

п. 2.3. б «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

п. 16.1 «...У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті знаками пріоритету».

п. 16.3 «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів».

п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його підзахисного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, мотивуючи це тим, що останній провину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнає в повному обсязі, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості та в повному обсязі відшкодував потерпілому завдану ним шкоду.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 та просив його звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, зазначивши, що провину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення він визнає в повному обсязі, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості та в повному обсязі відшкодував завдану потерпілому шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 та просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, при цьому зазначивши, що обвинувачений у повному обсязі відшкодував завдану йому шкоду.

Прокурор в судовому засіданні вважав можливим закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали надані в обґрунтування клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим обґрунтовано та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдану нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст. 284 ч. 2 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 286 ч. 4 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 будучи раніше не засудженим, скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, визнав повністю та щиро розкаявся, в повному обсязі відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_6 матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку із чим, останній не має до обвинуваченого жодних претензій, про що свідчить клопотання останнього про закриття кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України, закривши кримінальне провадження відносно останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Під час підготовчого судового засідання ТОВ «СКФ», ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулись з цивільними позовами до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтею 119 ЦПК України встановлено форму та зміст позовної заяви, а також чітко встановлено перелік, який повинна містити позовна заява.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, між іншим, звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, виходячи з приписів даної статті Закону України «Про судовий збір», при подачі цивільного позову, який містить вимоги щодо стягнення моральної шкоди, позивач повинен сплатити судовий збір, відповідно до встановлених ставок судового збору.
Проте, в порушення вимог ст. 119 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», документ, що підтверджує сплату судового збору за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ПАТ СК «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 гривень 96 копійок та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, а також за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 45 553 гривень 20 копійок та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, відсутній.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
В порушення зазначених вимог, при подачі цивільного позову ТОВ «СКФ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 гривень 96 копійок, позивачем не додані до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що цивільні позови ТОВ «СКФ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 гривень 96 копійок, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ПАТ СК «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 гривень 96 копійок та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, а також ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 45553 гривень 20 копійок та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, не відповідають вимогам, встановленим ст.ст. 119, 120 ЦПК України, до позовів, суд вважає за необхідне залишити без розгляду, що, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, не позбавляє зазначених осіб права пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 314, 371, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим - задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України закрити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Цивільний позов ТОВ «СКФ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 гривень 96 копійок - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ПАТ СК «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 гривень 96 копійок та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 гривень - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 45553 гривень 20 копійок та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 гривень - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

10.05.2017