Справа № 240/80/17
Провадження № 1-кп/240/21/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка кримінальне провадження № 0000023 від 27.01.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Зелене Олександрівського району Донецької області, з середньо-технічною освітою, не заміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої: 01.08.2016 року Олександрівським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 01.08.2016 року, ОСОБА_4 була засуджена за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт.

08.09.2016 року ОСОБА_4 була поставлена на облік до Олександрівського РВ кримінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, де була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, також, була попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання, про що надала письмову розписку.

У той же день, 08.09.2016 року, ОСОБА_4 було вручено направлення до Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, згідно якого вона, з 09.09.2016 року, повинна була приступити до відбування покарання, та згідно встановленого графіку працювати по 4 години щодня у робочі дні. За період часу, з 09.09.2016 року по 03.02.2017 року, ОСОБА_4 відбула лише 12 годин із встановленого строку, а саме - 09, 12, 13 вересня 2016 року.

Таким чином, не зважаючи на письмові попередження, виклики та проведення профілактичних бесід співробітниками КВІ, станом на 03.02.2017 року, не відбута ОСОБА_4 міра покарання за вироком Олександрівського районного суду Донецької області, від 01.08.2016 року, склала 88 годин громадських робіт.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 по пред`явленому їй обвинуваченню за ч.2 ст.389 КК України визнала себе винною повністю і суду надала пояснення, що дійсно, вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 01.08.2016 року вона була засуджена за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт. В кримінально-виконавчій інспекції її ознайомлювали з правилами відбування даного виду покарання, і попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього

покарання. Однак, визнала, що допускала невихід на громадські роботи, оскільки хворіла, але до лікарні не завжди зверталась. Після допущення випадків невиходу на роботи викликалась інспектором кримінально-виконавчої служби, який попереджав і роз`яснював, що потрібно відпрацьовувати громадські роботи, але після цього також не виходила на роботи. ОСОБА_4 вказала, що усвідомлювала, що такими діями вона ухиляється від покарання.

Крім показань обвинуваченої, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України доведена показаннями свідків та матеріалами кримінального провадження №0000023 від 27.01.2017 року, дослідженими в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором Олександрівського РВ КВІ УДПтС України в Донецькій області, у нього в провадженні знаходився вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 01.08.2016 року відносно ОСОБА_4 , засудженої за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт. 08.09.2016 року ОСОБА_4 прибула до нього, він їй роз`яснив умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, попередив про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, видав направлення для відбування призначеного судом покарання, згідно якого вона повинна була приступити до відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт з 09.09.2016 року в Новоолександрівській сільській раді. З 15.09.2016 року по 08.11.2016 року ОСОБА_4 не приступила до відбування громадських робіт без поважних причин, у зв`язку з чим 08.11.2016 року їй було винесено перше попередження.05.12.2016 року було винесено друге попередження у зв`язку з неприбуттям без поважних причини до відбування громадських робіт з 21.11.2016 по 31.11.2016 року. 05.01.2017 року винесено третє письмове попередження за не відбування громадських робіт з 14.12.2016 по 05.01.2017 року, без поважних причин. При телефонних розмовах ОСОБА_4 неодноразова повідомляла, що не приступила до виконання громадських робіт у зв`язку з перебуванням на лікуванні то в Олександрівській лікарні планового лікування, то в Добропільській лікарні інтенсивного лікування. Для перевірки даної інформації було зроблено запити, на які отримано відповіді, що ОСОБА_4 в період з 14.11.2016 по 18.11.2016 на лікуванні в Олександрівській лікарні планового лікування не перебуває, та не перебувала на лікуванні у Добропільській лікарні інтенсивного лікування з 21.11.2016 по 07.12.2016 року.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що вона голова Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, їй відомо, що 01.08.2016 року ОСОБА_4 засуджено вироком Олександрівського районного суду Донецької області за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт. 08.09.2016 року, засудженій ОСОБА_4 , роз`яснені порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт на території Новоолександрівської сільської ради, у зв`язку з чим було видано розпорядження сільського голови № 68 від 08.09.2016 року та складено графік відбування покарання. Проте, ОСОБА_4 лише 09, 12 та 13 вересня виконувала громадські роботи, в інші дні вона була відсутня, про причини неявки не повідомляла. Станом на 17.01.2017 року засуджена відпрацювала 12 годин громадських робіт з 100 годин, не відбутий час складає 88 годин.

Згідно вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 01.08.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт (а.с.28).

08.09.2016р. ОСОБА_4 під особистий підпис ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, з постановою про встановлення днів явки до інспекції для реєстрації, а також попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт за ч.2 ст.389 КК України.(а.с.30-33).

08.09.2016р. ОСОБА_4 було видано направлення від 08.09.2016 року до Новоолександрівської сільської ради для відбування громадських робіт з 09.09.2016р.(а.с. 35).

Згідно розпорядження № 68 від 08.09.2016р. сільського голови с.Новоолексндрівка,

ОСОБА_4 було залучено для відбування 100 годин громадських робіт по благоустрою (прибирання і т.п.) території Новоолександрівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, безкоштовно, з 09.09.2016 р. та встановлено графік виходу на роботу.(а.с.37-39)

ОСОБА_4 тричі: 08 листопада 2016 року, 05 грудня 2016 року, 05 січня 2017 року була попереджена про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України за неявку для реєстрації та відбування громадських робіт до Новоолександрівської сільської ради.(а.с.61, 77, 43,86).

Відповідно до медичних довідок, які містяться в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_4 14.09.2016 та 09.11.2016 року зверталась до лікаря-дерматолога, яким поставлено діагноз: «Себорейный дерматит» та направлено на аналізи, 14.11.2016 року зверталась до сімейного лікаря Олександрівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги та була направлена на консультацію до м.Краматрська, з 01.12.2016 року по 14.12.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ЛПЛ (а.с.50, 65, 70, 84).

Судом виключено з пред`явленого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування обвинувачення 14.09.2016, 09.11.2016, 14.11.2016 року та з 01.12.2016 року по 14.12.2016 року, як дні неявки без поважних пр ичин для відбуття призначеного судом покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_4 в зазначені дні не з`являлась через погіршення стану здоров`я, що підтверджується довідкою головного лікаря комунального закладу охорони здоров`я «Олександрівська лікарня планового лікування» від 28.12.2016 № 01-11/1136, довідкою головного лікаря Олександрівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 18.11.2016 № 01-09/390, довідкою лікаря-дерматолога від 14.09.2016 та 09.11.2016 року, показаннями обвинуваченої ОСОБА_4 .

Як вбачається з довідок про кількість відпрацьованих годин призначеного вироком суду покарання, станом на 17.01.2017 року, засуджена відпрацювала 12 годин громадських робіт з 100 годин, не відбутий час складає 88 годин (а.с. 51, 56, 74, 81).

Оцінюючи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що своїми умисними діями, що виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка вину свою визнала, не заміжня, раніше судима, ніде не працює, згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд враховує щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Крім того, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 станом на 22.02.2017 року перебуває у стані вагітності 7 - 8 тижнів.

При обранні покарання обвинуваченій, суд враховує, що санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, передбачено можливість призначення таких видів покарання: як арешт або обмеження волі.

Відповідно до положень ч. 3 ст.60 та ч. 3 ст. 61 КК України арешт та обмеження волі не застосовується до вагітних жінок.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадку, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд має постановити обвинувальний вирок та звільнити засудженого від покарання.

Таким чином, ОСОБА_4 необхідно визнати винною у вчиненні злочину, однак, не призначати їй покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 - визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, без призначення покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1