Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2016 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника Качанівської виправної колонії (№ 54) ОСОБА_4
засудженої ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в режимі відео-конференції заяву засудженої ОСОБА_5 , 1966 року народження, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_5 посилається на те, що вона відбула встановлену законом частину покарання, довела своє виправлення, а тому є підстави для умовно-дострокового звільнення.
У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала свою заяву у повному обсязі.
Представник Качанівської виправної колонії (№ 54) ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечувала, пояснивши, що питання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_5 21.12.2016 року розглядалося на комісії установи, якою прийнято рішення про відмову в направленні матеріалів до суду як до особи, яка не довела своє виправлення.
Засуджена характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має.
Вимоги режиму тримання виконує лише під контролем представників адміністрації.
Просила в задоволенні заяви засудженої відмовити, оскільки вважає, що засуджена не довела своє виправлення.
Суд, заслухавши пояснення засудженої, представника Качанівської виправної колонії (№ 54), а також думку прокурора, який заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, вважає, що заява засудженої задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого: про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судима.
Засуджена 23.09.2013 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Згідно ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області від 16.09.2015 року іспитовий строк скасовано та направлена до місць позбавлення волі.
Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2015 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбута частина строку покарання скорочена наполовину. (Строк 02 роки).
Початок строку покарання засудженій обчислюється з 02 серпня 2015 року, кінець строку покарання 02 серпня 2017 року, отже на час розгляду заяви засуджена ОСОБА_5 відбула більше двох третин призначеного строку покарання.
Як вбачається з довідки з особової справи, рішенням комісії Качанівської виправної колонії (№ 54) з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення засуджених від 21 грудня 2016 року (протокол № 46), засудженій ОСОБА_5 відмовлено в направленні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення як особі, яка не довела своє виправлення.
З наданих суду матеріалів вбачається, що засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання в Качанівській виправній колонії (№ 54) з 12 жовтня 2015 року.
Після прибуття ОСОБА_5 до Качанівської виправної колонії (№ 54) працевлаштована швачкою з відрядною формою оплати праці.
За час відбування покарання ОСОБА_5 стягнень та заохочень не має. Характеризується посередньо, вимоги режиму тримання виконує лише під контролем з боку адміністрації установи, до праці відноситься задовільно.
Висновок про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виканавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування в місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Вищевказане свідчить, що засуджена ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці на даний час не довела своє виправлення, а тому до неї не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через
Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя- ОСОБА_1