25 січня 2017 року м. Київ
Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2016 року щодо нього,
у касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку.
Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки відповідно до ст. 387 ч. 2 КПК України 1960 року її зміст не відповідає вимогам, зазначеним у ст. 350 КПК України 1960 року, зокрема: в касаційній скарзі на зазначено в чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду згідно з вимогами ст. 398 ч. 1 КПК України 1960 року і доводи на обґрунтування цього.
Так, відповідно до ст. 398 ч. 1 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судового рішення касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК України 1960 року). Однобічність і неповнота досудового та судового слідства відповідно до зазначеної статті не можуть бути предметом розгляду касаційної інстанції.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, в порушення вимог ст. 387 ч. 1 КПК України 1960 року до касаційної скарги не долучено копій вироку та ухвали, які мають бути завірені належним чином, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 (копії судових рішень мають бути належним чином оформлені та засвідчені відбитком гербової печатки суду), а додані світлокопії не відповідають зазначеним вимогам.
Також прохання у касаційній скарзі має бути викладено з врахуванням положень ст. 396 ч. 1 КПК України 1960 року.
Згідно зі ст. 388 ч. 2 КПК України 1960 року справа не витребується, якщо скарга відповідно до вимог ст.ст. 350, 398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про витребування кримінальної справи.
За таких обставин, у витребуванні кримінальної справи необхідно відмовити.
У разі повторного звернення до касаційного суду, необхідно враховувати строки касаційного оскарження, визначені статтею 386 КПК України 1960 року, та можливість їх відновлення у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 КПК 1960 року, судом, який розглядав справу.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, передбаченого ст. 386 ч. 2 КПК України 1960 року, або протягом місяця з дня отримання даної постанови.
Керуючись ст. 388 КПК 1960 року, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ,

п о с т а н о в и в:
відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1