УХВАЛА

Справа № 569/12709/17

17 серпня 2017 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «skoda oktavia» 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , що знаходиться у власності у ОСОБА_4 , та позбавити можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання зазначив, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004454 від 03 липня 2017 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 03.06.2017 року до Рівненського відділу поліції надійшла заява ОСОБА_5 , 1987 р.н., жительки АДРЕСА_1 , про те, що в грудні місяці 2016 року гр. ОСОБА_6 , 1984 р.н., шахрайським шляхом, під приводом позики, заволодів її грошовими коштами у сумі 8500 євро, та автомобілем марки «Шкода Октавія», 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 .

В ході проведення пошукових заходів старшим о/у УКР ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 встановлено, що 14.01.2017 року автомобіль марки «skoda oktavia» 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 поставлено на облік в м. Луцьк, на громадянина ОСОБА_8 , 1978 р.н., жителя АДРЕСА_2 та в подальшому перереєстрований в м. Шепетівка, Хмельницької області на громадянина ОСОБА_4 , 1973 р.н., жителя Дунаївці, Хмельницької області з державним номерним знаком НОМЕР_4 . Однак точне місце знаходження автомобіля на даний момент не відоме.

Встановлено, що автомобіль марки «skoda oktavia» 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 є предметом злочину та може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, не накладення арешту на вказане майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Під час досудового розслідування отримано відповідь з Територіального сервісного центру 5641, щодо вчинення реєстраційних дій відносно автомобіля марки «skoda oktavia» 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 . Згідно даної відповіді встановлено, що кінцевим власником автомобіля марки «skoda oktavia» 2004 р.в, являється ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, необхідно накласти на нього арешт.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В частині 1 ст.173 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості внесені за заявою ОСОБА_5 , однак вказана особа не є власником вказаного автомобіля.
Згідно даних Територіального сервісного центру 5641, власником та добросовісним набувачем автомобіля «skoda oktavia» 2004 р.в., є ОСОБА_9 .

Жодних фактичних даних, що автомобіль неправомірно перебуває у власності ОСОБА_9 ані слідчий у клопотанні, ні прокурор у судовому засіданні суду не надали. Крім того, слідчим у клопотанні не наведено обставин які підтверджують ризики з приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Тому суд вважає, що накладення арешту, про який просить слідчий, призведе до суттєвого обмеження прав осіб, які ним користуються та які є добросовісними його набувачами, що не є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
Крім того, слідчим не надано постанови про визнання вказаного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні.
За таких обставин, враховуючи те, що слідчим не доведено необхідності такого арешту, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя