АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1192/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Службова недбалість
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.367 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права займати організаційно - розпорядчі посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
ОСОБА_7 від призначеного судом основного та додаткового покарання у вигляді обмеження волі, з позбавленням права займати організаційно - розпорядчі посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи призначеним згідно наказу № 137к від 21.07.2011 року на посаду виконуючого обов`язки начальника АЗС ПАТ «ГОНГ», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Комсомольське шосе, 88, в період з 21.07.2011 року по 15.11.2012 року, здійснював свої службові обов`язки, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями. Відповідно до п. п. 2.16 та 4.2 посадової інструкції, затвердженої наказами № 20 від 24.04.2007р. та № 28 від 14.02.2012р. по ПАТ «ГОНГ», на останнього покладено обов`язки по здійсненню організації і керівництва роботою персоналу АЗС, а також експлуатації комунікацій і технічних засобів у відповідності з вимогами охорони праці і екологічної безпеки та ніс персональну відповідальність за проведення зливно-наливних робіт, збереження і відпуск нафтопродуктів. При цьому, згідно укладеного між генеральним директором ПАТ «ГОНГ» та ОСОБА_7 договору від 21.07.2011р. про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, на останнього покладено повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей.
При цьому ОСОБА_7 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, проявив злочинну недбалість, яка виразилась у неналежному виконанні ним своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них. Так він, у зазначений вище період не здійснював належним чином контроль за діяльністю АЗС та умовами зберігання нафтопродуктів, допустив при цьому порушення вищевказаних інструкцій та договору про повну матеє іальну відповідальність, якими регламентована його службова діяльність у сфері зберігання бензину та дизельного палива.
У зазначений вище період часу, в порушення п. 4.2 посадової інструкції, затвердженої наказами № 20 від 24.04.2007р. та № 28 від 14.02.2012р. по ПАТ «ГОНГ», договору від 21.07.2011р. про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та п. 14.7 «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» ОСОБА_7 , не здійснював оперативний контроль за наявністю нафти і нафтопродуктів у резервуарах на АЗС, з яких відпускалися нафтопродукти, шляхом проведення щоденного їх вимірювання. Тобто він, не ставився дбайливо до зберігання матеріальних цінностей, які перебували у його веденні та не вживав належних заходів для запобігання збитків підприємству.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції - змінити, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, посилаючись на неправильне застосування положень ст. 49 КК України. Просить виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на положення п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням його права займати організаційно - розпорядчі посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного судом основного та додаткового покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляції прокурора але вину не визнавав ,перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його вини ніким не оспорюється, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.
Як вбачається із вироку, покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України в межах санкції ч.1 ст. 367 КК України, з урахуванням даних про його особу - раніше несудимого, його позитивну характеристику, пом`якшуючу обставину наявність на утримання престарілого батька та відсутність обтяжуючих обставин. Вид, розмір покарання та підстави звільнення від його відбування з випробуванням в апеляційній скарзі не оспорюються.
В суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не визнавав своєї вини та наполягав на відсутності складу злочину в своїх діях. Колегія суддів вважає таку його позицію як відсутність згоди на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, а тому відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України необхідно звільнити його від призначеного покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Як вбачається із вироку , суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від покарання на підставах , передбачених п.3 ч.1 ст. 49 КК України, проте помилився при визначенні ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України , є злочином невеликої тяжкості. Тому звільнення від покарання повинно здійснюватись на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.
З огляду на все вищезазначене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вважає необхідним змінити вирок суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, ст.408, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 367 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням його права займати організаційно - розпорядчі посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнити від основного та додаткового покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення таможе бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий-
Судді