ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2017 Личаківський районний суд м.Львова

в складі:головуючого судді- ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву засудженого ОСОБА_6 про звільнення майна з під арешту суд, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся в суд з заявою про звільнення майна з під арешту.

Заяву мотивує тим,що постановою помічника прокурора м.Львова ОСОБА_7 від 14 травня 2012 року було накладено арешт на все належне йому рухоме та нерухоме майно. Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2016 року його засуджено за ч.3 ст.27 ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки. Вирок суду не оскаржувався та вступив в законну силу. Тому просить зняти арешт (обтяження) на усе рухоме та нерухоме майно, зокрема зняти арешт (обтяження) з земельної ділянки, що знаходиться за адресою6 АДРЕСА_1 , площею 0,075 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер ;05;001;0497.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заяву підтримали, просили таку задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заяву про скасування арешту на майно підтримав.

Потерпілий проти задоволення заяви заперечив, вказав,що шкода завдана йому згідно договору про компенсацію шкоди заподіяної злочином від 18 вересня 2015 року йому не відшкодовано.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, потерпілого, засудженого та його захисника, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуться судом,який постановив вирок.

В судовому засіданні встановлено,що постановою помічника прокурора м.Львова від 14 травня 2012 року накладено арешт на вклади, цінності та інше майно (у т.ч. рухоме та нерухоме майно), що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.27 ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки за умов не вчинення нового злочину і виконання покладених на нього зобов`язань протягом визначеного іспитового строку, зодоволено цивільний позов прокурора м.Львова про стягнення на користь 8- міської клінічної лікарні витрат на лікування потерпілого.
Відтак, з врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те,що заява про звільнення майна з під арешту до задоволення не підлягає, оскільки ОСОБА_6 засуджено до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки за умов не вчинення нового злочину і виконання покладених на нього зобов`язань протягом визначеного іспитового строку. Оскільки визначений судом іспитовий строк триває, покарання засудженим невідбуто, шкоду згідно договору про компенсацію шкоди заподіяної злочином від 18 вересня 2015 року потерпілому не відшкодовано,крім того не представлено доказів виконання засудженим вироку суду в частині стягнення з останнього на користь 8- міської клінічної лікарні витрат на лікування потерпілого, тому заява засудженого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року),
ПОСТАНОВА:
В задоволенні заяви ОСОБА_6 про звільнення майна з під арешту відмовити.

Суддя: ОСОБА_1