Справа № 1-590/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

в складі :

головуючого_________________судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю прокурора __________КОРНЄВА К.В.

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, позапартійного, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, несудимого, працюючого вантажником на меблевій фабриці «Форхоум», мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

2 жовтня 2009 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_4, зустрівшись в лісопосадці, розташованій поблизу зупинки громадського транспорту «Заярська» в м. Білій Церкві, з своїм знайомим ОСОБА_5, з котрим у нього останнім часом склалися неприязні стосунки, під час сварки, яка виникла між ними на цьому грунті, умисно, передбачаючи небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_5 два удари кулаками в обличчя, а коли той впав на землю - наніс останньому два удари ногами по тулубу, заподіявши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 126/д від 20.04.2010 року, ушкодження у виді закритого перелому кісток носа, рани носа, новколоочних синців, перелому 10 ребра зліва та садна обличчя справа, котрі відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, т.я. як для повного зрощення перелому необхідний тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєному і в повному обсязі підтвердив факт умисного, за встановлених досудовим слідством обставин, заподіяння 2.10.2009 року, близько 23 год. 30 хв., середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5. Показав, що вказаного дня, близько 22 год. 30 хв., йому на мобільний телефон зателефонувала дружина ОСОБА_6 і повідомила, що ОСОБА_5 телефонував до неї та ображав її. У звязку з цим він зателефонував до ОСОБА_5 і домовився зустрітися з ним, щоби вияснити стосунки.

Близько 23 год. 30 хв. він з дружиною зустрівся з ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_7 в районі «нового мосту» по вул. Заярська, поблизу зупинки громадського транспорту «Заярська». На його пропозицію він і потерпілий відійшли вбік та спустилися з мосту до лісосмуги, де між ними виникла суперечка. В ході цієї суперечки він наніс ОСОБА_5 два удари кулаком в обличчя і той впав на землю. Після цього він наніс останньому ще пару ударів ногою по тулубу і наказав йому вибачитись перед його дружиною. Потерпілий виконав його вимогу і він з дружиною пішов додому.

Окрім визнання самого підсудного вина ОСОБА_4 у вчиненому підтверджується зібраними у справі доказами.

Зокрема, показами потерпілого ОСОБА_5, котрий підтвердив факт існування неприязних стосунків між ним ним та ОСОБА_4 і ствердив, що 2.10.2009 року, близько 23 год. 30 хв., під час суперечки, яка виникла між ним та підсудним в лісопосадці поблизу зупинки громадського транспорту «Заярська», останній несподівано наніс йому два удари кулаком в обличчя, а коли він від ударів впав на землю наніс йому ще декілька ударів ногами по тулубу, від чого він на деякий час втратив свідомість. Прийшовши до тями він повідомив про подію працівників міліції, а наступного дня звернувся за допомогою до міської лікарні і з 3.10.2009 року по 12.10.2009 року перебував на стаціонарному лікуванні у звязку з отриманими врезультаті побиття підсудним тілесними ушкодженнями.

Покази потерпілого підтвердила свідок ОСОБА_7, котра ствердила, що самої бійки між ОСОБА_4 та її чоловіком не бачила, оскільки останні пішли зясовувати стосунки до лісопосадки, а вона з дружиною підсудного залишилась на мості, однак через деякий час, відчувши, що з чоловіком щось трапилось, стала спускатися до річки і дорогою зустріла підсудного, котрий сказав, щоби вона пішла і забрала свого чоловіка. Спустившись до річки вона застала потерпілого побитим та лежачим на землі. Підсудний з дружиною постояли ще декілька хвилин біля них і пішли з місця події, а вони з потерпілим поїхали до МВМ-1 і повідомили про подію працівників міліції. Наступного дня потерпілий звернувся за медичною допомогою до міської лікарні № 2 і після надання першої допомоги був госпіталізований.

Аналогічні обставини підтвердила і свідок ОСОБА_6 .

Вина підсудного у вчиненому підтверджується також:

- висновком судово-медичної експертизи № 126/д від 20.04.2010 року, який свідчить про те, що потерпілому ОСОБА_5, врезультаті побиття підсудним, були заподіяні тілесні ушкодження у виді закритого перелому кісток носа, рани носа, новколоочних синців, перелому 10 ребра зліва та саден обличчя справа; що зазначені ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та за обставин, вказаних у постанові, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, т.я. для повного зрощення перелому необхідний тривалий строк - більш ніж 3 тижні (а.с. 34);

- протоколами відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_4, котрі на місці події, в присутності понятих вказали місце, де відбулось побиття потерпілого, і детально розповіли про обставини цієї події (а.с. 47-50, 43-46);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, під час якої потерпілий викрив підсудного в умисному заподіянні йому тілесних ушкоджень, а останній зазначений факт визнав (а.с. 63).

Суд, аналізуючи зібрані у справі докази та належним чином їх оцінюючи, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі пред"явленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне, середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя потерпілого.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_4 несудимий, повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому. На його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність підсудного.

ОСОБА_4 працевлаштований, по роботі і за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжували б відповідальність підсудного, суд не вбачає.

Наведені обставини дають суду підстави для висновку про те, що ОСОБА_4 не є суспільно небезпечним, і що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Тому суд, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 працевлаштований і має постійне місце роботи, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді виправних робіт.

Саме таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Підстав для задоволення клопотання колективу працівників ТОВ «Форхоум», де ОСОБА_4 з 30.11.2009 року працює вантажником, про звільнення підсудного від кримінальної відповідальності та передачі останнього вказаному колективу на поруки суд не вбачає, оскільки підсудним до сьогоднішнього дня не вжито жодних заходів для відшкодування збитків потерпілому, що є передумовою такого звільнення.

Потерпілим ОСОБА_5 у справі під час досудового слідства заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 21600 грн. врахунок відшкодування завданих йому збитків: 1600 грн. матеріальних, повязаних з витратами на лікування від заподіяних підсудним тілесних ушкоджень та харчування, і 20000 грн. моральних, що виразились у перенесних останнім фізичних та моральних страждань, вимушеною зміною звичних ритму та способу життя, приниженням його честі та гідності.

Підсудний визнав указаний позов частково, лише в частині відшкодування потерпілому матеріальних збитків.

Позов у частині відшкодування збитків моральних ОСОБА_4 не визнав, оскільки вважає вимоги потерпілого необгрунтованими, а суму цих збитків - надто завищеною.

Суд, зважаючи на те, що визначену потерпілим суму матеріальних збитків ОСОБА_4 визнав повністю, і що на підтвердження зазначених збитків потерпілим надано ряд касових чеків, які підтверджують понесені ним витрати на придбання лікарств та медикаментів, вважає позовні вимоги потерпілого в цій частині обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог ОСОБА_5 про стягнення з підсудного 20000 грн. в рахунок відшкодування спричинених йому збитків моральних, суд, зважаючи на обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину, на те, що тяжких наслідків потерпілому цим злочином не спричинено, і що в конфлікті, який призвів до події, є вина і самого потерпілого, вважає, що позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню на суму 12 000 грн..

На переконання суду саме така сума спричинених потерпілому моральних збитків є обгрунтованою і співмірною вчиненому підсудним злочину та його наслідкам для потерпілого.

Таким чином стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягає сума, що становить 13600 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців виправних робіт за місцем його роботи з щомісячним утриманням 15% заробітку в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 13600 грн. врахунок відшкодування завданих збитків.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: ,