Справа № 206/634/16-к
Провадження № 1-кп/206/12/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" лютого 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
за участю секретаря- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0001829 від 17.11.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, інваліда 3-ї групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 29.11.1995 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 229-6 КК України - штраф 12 мільйонів карбованців,
- 27.11.1996 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 140 КК України один рік позбавлення волі, ст. 45 КК України - іспитовий строк один рік;
- 08.07.1997 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140 КК України два роки позбавлення волі, ст. 43 КК України два роки шість місяців позбавлення волі;
- 13.10.1999 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140 КК України - три роки позбавлення волі;
- 19.11.2002 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України - до трьох років позбавлення волі. Звільнився 03.09.2005 року у зв`язку із відбуттям покарання;
- 25.09.2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України - п`ять років шість місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 05.05.2012 року;
- 12.01.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі, ст. 75 КК України іспитовий строк два роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
адвокатів-захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 06.11.2015 року близько 21 год., перебуваючи на вул. Рощинській у м. Дніпро, через паркан побачив, що на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_4 відсутні власники, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на території вказаного подвір`я.
ОСОБА_7 , діючи з корисливою зацікавленістю, відсунувши металеву підпору з-під воріт, проник на огороджену територію домоволодіння по АДРЕСА_4 , де на подвір`ї побачив бетонозмішувач.

ОСОБА_7 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишається непоміченим для оточуючих, шляхом вільного доступу, перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, таємно викрав бетонозмішувач, який відкотив за територію домоволодіння - на тротуар по АДРЕСА_5 .

Заволодівши викраденим, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, у зв`язку з чим, завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 2 120,00 грн., оскільки згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 70/34-355 від 30.12.2015 року вартість бетонозмішувача становить 2 120,00 грн.

ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше судима за умисний корисливий злочин, належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку вчинив інший умисний злочин за наступних обставин.

Так, 06 листопада 2015 року, близько 22 години, ОСОБА_7 перебуваючи на вул. Апостолівська у м. Дніпро, зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_8 . У ході спільної розмови ОСОБА_8 дізнався від ОСОБА_7 про те, що останній за адресою АДРЕСА_4 вчинив крадіжку бетонозмішувача, який належить іншій особі.
Після чого, 06.11.2015 року близько 22 год. 15 хв. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір з метою збуту вказаного майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та знаючи, що бетонозмішувач викрадений ОСОБА_7 , прийнявши на себе зобов`язання щодо подальшого збуту бетонозмішувача зателефонував своєму знайомому ОСОБА_13 .
У ході телефонної розмови з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 дізнався про номер телефону особи на ім`я ОСОБА_14 , якому на думку ОСОБА_13 , можливо було у подальшому продати бетонозмішувач.
У цей же день та час, з метою доведення своїх злочинних намірів до кінця, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_15 , якому у ході розмови запропонував купити бетонозмішувач та домовився з останнім про зустріч на перехресті вулиць Рощинська та Щоглова, на що ОСОБА_15 погодився.
Після чого, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 попрямували на вул. Рощинську, у м. Дніпро, де ОСОБА_7 залишив викрадений бетонозмішувач.
В той же день, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи разом з ОСОБА_7 на АДРЕСА_4 , продали бетонозмішувач ОСОБА_15 , у зв`язку з чим ОСОБА_8 збув майно завідомо одержане злочинним шляхом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав суду, що 06.11.2015 року до нього звернувся ОСОБА_7 з питанням чи не знає він кому потрібен бетонозмішувач, на що він сказав що є одна особа яку ціна влаштує, та зателефонував знайомому ОСОБА_16 , після чого йому передзвонив хлопець ім`я ОСОБА_14 , з яким вони домовились зустрітись на перехресті з вулицею Рощинською у м. Дніпрі. Коли вони підійшли до місця зустрічі, побачили автівку, ОСОБА_14 та бетонозмішувач, який вже знаходився біля двору. Полішко ОСОБА_17 домовився за ціну на нього, крім того повідомив, що вона не крадена. Також ОСОБА_7 сказав, що там мешкає його друг, якому не потрібен той старий бетонозмішувач. Вказав, що розумів, про те, що бетозмішувач був крадений, і те що допомогає збути крадене.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав суду, що потерпілого ОСОБА_12 знає ще зі шкільних лав, а з ОСОБА_8 знайомий десь 5 років, у первіссних показах вказав, що 06.11.2015 року зустрівся з ОСОБА_18 в парку біля школи, в процесі бесіди ОСОБА_18 йому запропонував викрасти бетонозмішувач, після його вмов вони прийшли на подвіря будинку та викотили його на вулицю, потім ОСОБА_18 комусь зателефонував, щоб бетонозмішувач забрали, після чого підїхали 3 хлопця та придбали його за 500 гривень, 100 з яких ОСОБА_18 дав йому за співучасть. Та в подальшому обвинувачений ОСОБА_7 після дачі показів обвинуваченим ОСОБА_8 підтвердив їх в повному обсязі, вказавши, що саме він вчинив крадіжку бетонозмішувача у свого однокласника.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив суду, що точно не памятає дату, але у другій половині 2015 року йому зателефонував ОСОБА_8 та запропонував бетонозмішувач, який, як пояснив ОСОБА_8 продає його друг та на чому він хоче «заробити», на що він пояснив, що на теперішній час не займається будівництвом та не потребує такого устаткування, а тому дав телефон знайомого ОСОБА_15 , щоб ОСОБА_8 йому запропонував.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що восени 2015 року його дядько ОСОБА_15 повідомив йому, що є бетонозмішувач по низькій ціні, який йому запропонував придбати ОСОБА_8 . Так він, ОСОБА_15 та ОСОБА_21 того дня приблизно о 21 год. приїхали на вул. Рощінську, де зустрілись з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_7 торгувався за ціну бетонозмішувача, а ОСОБА_8 був просто посередником, після узгодження ціни даний бетонозмішувач відвезли додому до ОСОБА_22 , де перевірили його, після чого з`їздили за грошима у банкомат, там він знявши гроші поклав їх на сидіння, а хто саме їх узяв не знає. Вважав, що оскільки ОСОБА_23 домовляється за ціну цього будівельного обладнання, то він є власник.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив суду, що того дня він знаходився в гостях у свого друга ОСОБА_25 , йому зателефонували та запропонували бетонозмішувач. Після чого він попросив з`їздити за ним, на що свідок погодився, по приїзді свідок перебував у автомобілі, а тому не знає хто з ким домовлявся, відомо лише, що бетонозмішувач коштував 500 гривень, даний бетонозмішувач відвезли до нього додому, після чого вранці його забрали.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що 06.11.2015 року він розмовляв по телефону з ОСОБА_8 щодо придбання бетонозмішувача. Після чого, коли він оглянув бетонозмішувач на місці, сказав ОСОБА_7 що ціну необхіно скинути з 600 грн до 500 грн. Спочатку відвезли його до дому його друга, після чого він забрав до себе, а через де який час приїхали працівники міліції та сфотографувала її. Свідок теж зазначив, що власником бетонозмішувача вважав ОСОБА_23 .
Потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, цивільний позов не заявляє, а тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, показів свідків, їх винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме.
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.11.2015 року від потерпілого ОСОБА_12 (т. 1 а.п 10);
-протоколом огляду від 17.11.2015 року з таблицею зображень, відповідно до якого оглянуто бетонозмішувач з іржавого металу об`ємом 250 л., яку добровільно видав ОСОБА_15 (т.1 а.п. 11-12);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.12.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_26 , який 06.11.2015 року приблизно о 23 год. продав йому бетонозмішувач, яким є ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 28-29);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.12.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_26 , який 06.11.2015 року приблизно о 23 год. продав йому бетонозмішувач, яким є ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 30-31);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.01.2016 року з додатком, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_7 показав місце та обставини скоєння ним злочину, що мав місце 06.11.2015 року (т. 1 а.п. 101-106)
-протоколом слідчого експерименту від 28.01.2016 року з додатком, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_8 показав місце та обставини скоєння ним злочину, що мав місце 06.11.2015 року (т. 1 а.п. 107-112);
-висновком судово-товарознавчої експертизи № 70/34-355 від 30.12.2015 року, відповідно до якого ринкова вартість бетонозмішувача відповідно, станом на 07.11.2015 року могла становити 2120,00 гривень(т. 1 а.п. 18-20);

Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених в інкримінованих злочинах знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки останній вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна /крадіжці/, поєднаної з проникненням у інше сховище.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини цього злочину, його наслідки, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п. 43), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 41, 42), є інвалідом 3-ї групи, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, мешкає з матір`ю, яка потребує постійного стороннього нагляду.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , у виді домашнього арешту, до набрання вироку законної сили - залишити без змін.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 доведеною і кваліфікує його дії за ст. 198 КК України, тобто у заздалегідь не обіцяному збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини цього злочину, його наслідки, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п. 68), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 67), на обліку у лікаря-нарколога перебуває з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» (т. 1 а.п. 70), згідно висновку судово-психіатричного експерта № 163 від 19.08.2016 року, ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, недоумством чи іншим хворобливим станом психіки в період, віднесений до інкримінуємих злочинів не страждав і на теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє на сьогоднішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків. В період часу, віднесений до інкримінуємих злочинів, випробовуваний не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли в повній мірі він не міг віддавати звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , є щире каяття.
До обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 , суд відносить рецидив злочину.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ст. 198 КК України у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_8 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 зазначеної Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження вчинення нових злочинів.
Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 19.01.2016 року по 02.02.2017 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Наступне зарахуваня в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведений місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , у виді домашнього арешту до набрання вироку законної сили - залишити без змін.
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2015 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 19.01.2016 року по 02.02.2017 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, та у зв`язку з фактичним відбуттям ним призначеного цим вироком суду покарання, звільнити від подальшого відбування покарання та звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь експертної установи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України 245,52 грн., витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №70/34-355 від 30.12.2015 року.
Речові докази по справі: бетонозмішувач, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 - залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1