Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/541/17
провадження № 1-кп/368/53/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.05.2017 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000072 від 04.02.2017 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- сторони обвинувачення - прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4
- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
та захисника ОСОБА_5 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 03.02.2016 р. приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням «Київ - Знам`янка» на 81 км + 300 метрів по вул. Незалежності у межах населеного пункту м. Кагарлик, під`їжджаючи до перехрестя з другорядними дорогами в напрямку с. Бурти та м. Ржищів Київської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував її зміну, грубо порушив вимоги п. 10.1. (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та п. 1.1 дорожньої розмітки (поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.). Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., а саме: перетнув лінію дорожньої розмітки і здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, по якій у той час у зустрічному напрямку рухався автомобіль марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 та допустив зіткнення з цим транспортним засобом.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав середньої ступені тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку № 15 від 11.04.2017 р. за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці, що відноситься до середнього ступеню тілесних ушкоджень, яке могло утворитися при обставинах, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи.
Відповідно до висновку експерта № 575 ат від 29.03.2017 р. за результатами проведення судової інженерно - технічної експертизи за спеціальністю «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» встановлено, що у даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами п. 10.1 та вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України.
В діях водія автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та вимогам дорожньої розмітки п. 1.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Водій автомобіля «ВАЗ 2107» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2107» номерний знак НОМЕР_2 шляхом дотримання вимог п. 10.1 та вимог дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху України, на що у нього не було перешкод технічного характеру.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отримання ОСОБА_7 середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 03 лютого 2016 р. приблизно 18 год. на автомобілі марки «ВАЗ 2107» відвіз батьків на святкування дня народження до їх знайомих в с. Кадомка Кагарлицького району. Там він дізнався, що в село приїхала його колишня дружина, тому вирішив її провідати. Але розмова між ними не відбулася, бо вони посварилися, тому вирішив випити. Після цього він згадав, що в машині мало заправки і він вирішив поїхати на заправку в м. Кагарлик для заправки пальним автомобіля. Він сів за кермо і поряд з ним їхав ОСОБА_8 . На автомобілі вони направилися до АЗС по вул. Київській. По прибуттю вони заправилися та направилися у зворотному напрямку до с. Бурти. Йому було необхідно забрати батьків в с. Кадомка. Рухаючись по вул. Незалежності в напрямку посту ДАІ в м. Кагарлик він вирішив здійснити лівий поворот в напрямку с. Бурти, порушуючи правила він виїхав на зустрічну смугу, де і відбулося зіткнення з іншим автомобілем. Медичний огляд він пройшов, де і було встановлено факт сп`яніння. До медичного освідування він перебував на місці події та приймав участь у огляді місця ДТП. Свою вину визнає та щиро кається. Потерпілому частково відшкодував шкоду, про що свідчать квитанції та розписка. Обіцяє, що таке більше не повториться.
Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_7 двічі в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про свідчить розписка про отримання судової повістки та телефонограма.
За згодою обвинуваченого, його захисника та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується також матеріалами, зібраними під час досудового розслідування справи, які не були об`єктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції 2001 року) та щиро покаявся, що підтвердив це і у судовому засіданні.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , яке містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст.. 286 КК України (в редакції 2001 року), а саме: як порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, обвинувачений винний у вчиненні даного злочину та підлягає покаранню.
Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно паспорту серії НОМЕР_3 , виданого 23 червня 2011 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бурти Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.
Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області вбачається, що громадянин ОСОБА_3 , 1982 року народження, громадянин України, неодружений, в даний час ніде не працює. В громадських місцях та вдома поводив себе добре. Компрометуючих матеріалів у виконкомі сільської ради на громадянина ОСОБА_3 не має.
Згідно вимоги про судимість № 461/109/1009/1/02-17 від 24.01.2017 станом на 24.01.2017 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше не судимий.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 122 обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Кагарлицької центральної районної лікарні № 119 обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.
Так, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином невеликої тяжкості.
При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який має батьків пенсійного віку, про що свідчить копії пенсійних посвідчень на ОСОБА_9 та на ОСОБА_10 , який для них є єдиним сином, оскільки інший син ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , по справі характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_12 , 2010 року народження, відносно якої не позбавлений батьківських прав, щиро покаявся, сприяв у розслідуванні злочину, частково відшкодував шкоду та призначає йому покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі.
Щодо покарання у виді штрафу чи виправних робіт, то вказані покарання суд не може призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки він не працює та не має самостійного заробітку.
Щодо покарання у виді арешту, то суд приходить до висновку про те, що його виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим суд не обирає йому даний вид покарання, так як воно пов`язане в триманні засудженого в умовах ізоляції.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому суд вважає за необхідне ОСОБА_3 звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання»№ 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Щодо додаткової міри покарання, то суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 порушив Правила дорожнього руху і це призвело до отримання середнього ступеню тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 , тобто хоч він і вчинив злочин невеликої тяжкості, але перебував у стані сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2016 року, а тому він повинен нести відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , процесуальні витрати на користь держави вартість трьох інженерно транспортних експертиз в сумі 3 342 грн. 48 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: диск із записом камер відео спостереження з надписом Arena CD-R 700 mb № RFD80M-80991, який знаходиться при матеріалах справи, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000072 від 04.02.2016 року; автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_13 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_13 ; автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_10 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на один рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації (органи кримінально-виконавчої інспекції) за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , процесуальні витрати на користь держави вартість трьох інженерно транспортних експертиз в сумі 3 342 (три тисячі триста сорок дві) грн. 48 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: диск із записом камер відео спостереження з надписом Arena CD-R 700 mb № RFD80M-80991, який знаходиться при матеріалах справи, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000072 від 04.02.2016 року; автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_13 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_13 ; автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_10 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1