Справа № 135/1357/16-к
Провадження №11-кп/772/1434/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

за участю прокурора : ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.10.2016 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст.72 КК України,-

В с т а н о в и в:
До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Ухвалою Ладижинського міського суду від 11.10..2016 року клопотання ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання задоволено.
Зараховано засудженому ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 22.08.2003 року по 23.02.2006 року у покарання, призначене вироком Апеляційного суду Донецької області від 25.11.2004 року, з урахуванням змін внесених ухвалою Верховного Суду України від 23.02.2006 року.
Непогодившись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Ладижинського міського суду від 11.10..2016 року , постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції, застосував до засудженого ОСОБА_9 положення ч.5 ст.72 КК України всупереч вимогам ч.3 Прикінцевих положень Закону України від 26.11.2015 року № 383 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» а також абз. 4 п.4 роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України від 11.01.2016 року .

ОСОБА_9 засуджений до довічного позбавлення волі , однак правила ст..72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься і відповідно до ст. 51 КК України є окремим видом покарання.

Крім того, відповідно до рекомендаційних роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України від 11.01.2016 року про деякі питання зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, правила, закріплені у ст. 72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акту про помилування.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора , захисник засудженого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 просила відхилити апеляційну прокурора, ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.10.2016 року за клопотанням засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього ч.5 ст.72 КК України залишити без змін, оскільки вважає, що ухвала суду першої інстанції є цілком законною, яка постановлена на підставі діючого законодавства України так як ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року не містить обмежень щодо застосування Закону України « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.
Разом з тим, ст. 87 КК України передбачає помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яке передбачає індивідуальне державно владне веління у формі пробачення особі, яка вчинила злочин будь якої тяжкості.
Клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 25 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер.
Крім того, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_7 , яка просила відмовити в задовленні апеляційної скарги прокурора, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, засудженого ОСОБА_9 , який просив залишити без змін судове рішення, перевіривши матеріали провадження, оглянувши особову справу, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838--VIII.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», його дія застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень цього ж Закону, він застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_9 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 25.11.2004 року за ст.94, ст.93 п. п. «а», «з», «і», ч.3 ст.142, ч.2 ст.145, ч.1 ст.122, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.396, ст.70, ст.71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Строк покарання засудженому ОСОБА_9 рахується з 22.08.2003 року.
23 лютого 2006 року ухвалою Верховного Суду України вирок суду Апеляційного суду Донецької області від 25.11.2004 року, відносно ОСОБА_9 - змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_9 засудженим за сукупністю злочинів на підставі ст.42 КК України 1960 року, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.396, ч.3 ст.142, ч.2 ст.145, ст.94, ст.93 п. п. «а», «з», «і» КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишено без змін.
23 лютого 2006 року вказаний вирок суду набрав законної сили згідно розпорядження Апеляційного суду Донецької області.
Згідно ст.1 Закону України « Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року не містить обмежень щодо застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.
Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу застосування судами ст. 72 ч.5 КК України, на який посилається прокурор, носить лише рекомендаційний характер.
Відповідно доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.
Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення клопотання та зарахування строку попереднього ув`язнення з 22.08. 2003 року по 23.02.2006 року в строк відбування покарання відповідають вимогам ст.87 КК України, Конституції України.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, -
ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 відмовити.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.10.2016 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 щодо застосування ч.5 ст.72 КК України залишити без змін .

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом:

Суддя: