провадження №1-кп/389/300/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2017 року колегія суддів Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Знам`янка, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 від 05 лютого 2015 року стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, помічник машиніста ТЧ-7 ст.Знам`янка, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимого 01 жовтня 2015 року Смілянським міськрайонний судом Черкаської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю: прокурора Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_10 , відносно якого вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року набрав законної сили, скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.

04 лютого 2015 року, приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , якого вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року, який набрав законної сили, визнано винним за ч.3 ст.186 КК України, перебували у м.Сміла Черкаської області. Перебуваючи у вказаному місті, у ОСОБА_10 та ОСОБА_5 раптово виник умисел на скоєння злочинів відносно мешканців м.Знам`янка та Знам`янського району Кіровоградської області, а саме відкритих викрадень чужого майна (грабежів), вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникненням у житло.

З метою реалізації указаного умислу, 04 лютого 2015 року, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 автомобілем проїхали до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , у якому проживала ОСОБА_11 , де вирішили скоїти відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, а саме відкрите викрадення належних потерпілій грошових коштів та інших матеріальних цінностей.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , надягнувши на обличчя маски, через незачинену хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння, після чого, шляхом віджиму вхідних дверей, проникли всередину житлового будинку.

Перебуваючи безпосередньо в житловому будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 помітили ОСОБА_11 , яка сиділа на ліжку у кімнаті будинку та почали вимагати у неї грошові кошти. Виконуючи вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 передала їм грошові кошти у сумі 20 грн., після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_10 кімнати будинку з метою відшукати інші грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність.

Не знайшовши більше грошових коштів та майна, яке становило матеріальну цінність, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, грошовими коштами, які повторно відкрито викрали, розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 20 грн.

Крім того, після скоєння вищевказаного злочину, 04 лютого 2015 року, приблизно о 23.40 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , якого вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року, який набрав законної сили, визнано винним за ч.3 ст.186 КК України, автомобілем проїхали до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , у якому проживала ОСОБА_7 , де вирішили скоїти відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, а саме відкрите викрадення належних потерпілій грошових коштів та інших матеріальних цінностей.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , надягнувши на обличчя маски, через незачинену хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння, після чого, шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли всередину житлового будинку.

Перебуваючи безпосередньо в житловому будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 кімнати будинку, з метою відшукати грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність, під час чого помітили ОСОБА_7 , яка спала у спальні. Не знайшовши грошових коштів та матеріальних цінностей, ОСОБА_5 розбудив ОСОБА_7 та почав вимагати у неї грошові кошти та інші матеріальні цінності. Під час вказаних дій ОСОБА_10 продовжував оглядати кімнати будинку, з метою розшукати грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність.

Після того, як ОСОБА_7 повідомила, що грошових коштів та цінного майна у неї немає, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 повторно оглянули кімнати будинку, під час чого знайшли та відкрито заволоділи належними ОСОБА_7 0,5 кг. ковбаси «Олів`є», вартістю 46 грн. за 1 кг. загальною вартістю 23 грн., трьома плавленими сирками «Дружба», вартістю 5 грн. кожен, загальною вартістю 15 грн., 0,3 кг. ковбасного сиру «Глобино», вартістю 70 грн. за 1 кг., загальною вартістю 21 грн., 0,3 кг. курячого фаршу, вартістю 40 грн. за 1 кг., загальною вартістю 12 грн., після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, продуктами харчування, які повторно відкрито викрали, розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 71 грн.

Крім того, після скоєння вищевказаного злочину, 05 лютого 2015 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , якого вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року, який набрав законної сили, визнано винним за ч.3 ст.186 КК України, автомобілем проїхали до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , у якому проживав ОСОБА_8 , де вирішили скоїти відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, а саме відкрите викрадення належних потерпілому грошових коштів та інших матеріальних цінностей.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , надягнувши на обличчя маски, через незачинену хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння, після чого, шляхом віджиму вхідних дверей, проникли всередину житлового будинку.

Перебуваючи безпосередньо в житловому будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 помітили ОСОБА_8 , який сидів на ліжку у кімнаті будинку та почали вимагати у нього грошові кошти. Після того, як ОСОБА_8 повідомив, що грошових коштів у нього немає, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 кімнати будинку, з метою відшукати інші грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність, під час чого знайшли та повторно відкрито викрали належні ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 32060 грн., які лежали у шухляді тумбочки у кімнаті, після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, грошовими коштами, які повторно відкрито викрали, розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 32060 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України не визнав і надав суду показання, відповідно до яких, на початку лютого 2015 року, ОСОБА_12 привіз його в місто Знам`янка, де він вийшов біля будинку АДРЕСА_5 і, в період часу з 4 по 5 лютого 2015 року, перебував у своєї бабусі, яка мешкає за вищевказаною адресою.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України не визнає, вина останнього в скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень встановлена судом і підтверджується показами потерпілих, свідка та дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Допитана під час судового розгляду в якості потерпілої ОСОБА_7 надала суду показання, відповідно до яких, 04 лютого 2015 року, приблизно о 23.00 годині, вона, за місцем свого проживання, де проживає одна, лягла відпочивати і задрімала. Прокинулась від того, що задихалась, а на голові у неї було її пальто, коли пальто зняли, побачила двох осіб, які були одягнуті в темну одежу, на обличчі у одного була шапка з прорізями для очей, а у другого марлева пов`язка. В подальшому, по рисам обличчя і тілобудови та по голосу, вона впізнала, що ці особи були, у марлевій пов`язці Мостовий, а у шапці - Чечель. Мостовий стояв біля неї з молотком в руках і вимагав гроші, піднімав з ліжка, а ОСОБА_12 , в цей час, світив ліхтариком та шукав гроші по кімнатам будинку. Від дій обвинувачених вона відчувала реальну загрозу своєму життю.

Потерпіла також вказала, що під час відтворення обстановки злочину, ОСОБА_12 , в добровільному порядку, без будь-якого тиску, все розповідав та показував, як це відбувалося, вільно орієнтувався у кімнатах.

Допитаний під час судового розгляду в якості потерпілого ОСОБА_8 надав суду показання, відповідно до яких, 05 лютого 2015 року, приблизно об 01.00 годині ночі, він, за місцем свого проживання, вимкнув телевізор і почав засинати. Потім почув стукіт і в кімнату зайшли двоє чоловіків, які були одягнуті в темний одяг, а на обличчі у них були білі маски, Один почав світити йому ліхтарем в обличчя і заборонив йому вставати, а інший ходив по будинку і шукав речі, потім у нього почали вимагати сказати де гроші, він сказав, що грошей немає. Потім у нього вимагали ключі від серванту, однак він відмовився їх дати, тож сервант відкрити монтировкою і забрали гроші, які там лежали. Він просив гроші не чіпати, оскільки назбирав їх на похорон, однак гроші все рівно забрали. Ще вимагали їм віддати мисливську рушницю, однак рушниці у нього не було, бо її він віддав онуку. Чечеля він впізнав, а Мостового впізнати не може.

Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_10 надав суду показання, відповідно до яких, в лютому 2015 року, від приїжджав з ОСОБА_13 в м.Знам`янка Кіровоградської області, де запропонував Мостовому скоїти злочини, на що останній погодився.

Вони поїхали в с.Володимирівка Знам`янського району Кіровоградської області, через незачинену хвіртку, зайшли в двір, віджали двері та зайшли в будинок, там побачили потерпілу, забрали у неї 20 грн. і більше нічого не знайшли.

Потім поїхали в м.Знам`янка Кіровоградської області, район водолікарні, зашли в двір, він, свідок, віджав монтировкою вікно і вони вдвох проникли в будинок, де він шукав цінності, а що робив ОСОБА_14 - не бачив, грошей у потерпілої вони не знайшли, однак забрали продукти харчування. Мостовий фізичне насильство щодо потерпілої не застосовував, не погрожував позбавити її життя.

Потім поїхали в с.Дмитрівка Знам`янського району, де він відкрив двері, вони зайшли в будинок разом з ОСОБА_13 , в шухляді знайшли 32000 грн., які забрали, Мостовому він дав 10000 грн., інші забрав собі, які витратив на власні потреби.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, підтверджується також дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме: витягом з кримінального провадження №0000193 від 05 лютого 2015 року (т.1 а.с.1-2); протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_7 від 05 лютого 2015 року (т.1 а.с.8); протоколом огляду місця події від 05 лютого 2015 року (т.1 а.с.10-13); довідкою товарознавчого дослідження №140 від 17 квітня 2015 року (т.1 а.с.16), згідно якого ринкова вартість викраденого, станом на 04 лютого 2015 року, становить 71,00 грн.; висновком експерта №48 від 10 лютого 2015 року (т.1 а.с.26-33), згідно якого в домоволодінні ОСОБА_7 є сліди пальця руки, придатний для ідентифікації особи, яка його залишала; протоколом огляду предмету від 11 лютого 2015 року (т.1 а.с.36); протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 02 квітня 2015 року (т.1 а.с.64); протоколом огляду предмету від 04 квітня 2015 року (т.1 а.с.66); протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27 березня 2015 року (т.1 а.с.70); протоколом огляду предмету від 23 квітня 2015 року (т.1 а.с.72); протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_8 від 05 лютого 2015 року ( т.1 а.с.80); протоколом огляду місця події від 05 лютого 2015 року (т.1 а.с.90); висновком експерта №14 від 14 лютого 2015 року (т.1 а.с.101-105), згідно якого в домоволодінні ОСОБА_8 є сліди, придатні для ідентифікації особи; протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_11 від 05 лютого 2015 року (т.1 а.с.118); протоколом огляду місця події від 05 травня 2015 року ( т.1 а.с.120-123); протоколом проведення слідчого експерименту від 23 березня 2015 року (т.1 а.с.147-149); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25 березня 2015 року, проведеного з участю потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого остання, під №2 впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка накривала та душила її пальтом, після чого вимагала грошові кошти (т.1 а.с.168-169); протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 22 квітня 2015 року (т.1 а.с.182-184); протоколом огляду предмету від 23 квітня 2015 року (т.1 а.с.185), переглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту, проведеного з участю ОСОБА_10 , в ході якого останній розповів та показав, як і яким чином ним та ОСОБА_5 були скоєні кримінальні правопорушення в селі Володимирівка Знам`янского району Кіровоградської області, у м.Знам`янка Кіровоградської області, у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , а також в с.Дмитрівка Знам`янского району Кіровоградської області, у потерпілого ОСОБА_8 та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом НСРД з участю ОСОБА_10 , в ході якого останній розповів про те, що злочини у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він скоював разом з ОСОБА_5 .

За таких обставин колегія вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Колегія суддів критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що злочини, передбачені ч.3 ст.186 КК України він не скоював, так як в період часу з 4 по 5 лютого 2015 року він перебував у своєї бабусі, яка проживає по АДРЕСА_5 , оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_5 спростовуються показами ОСОБА_7 , яка під час судового розгляду, будучи допитаною в якості потерпілої, надала суду покази про те, що саме 4 лютого 2015 року, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_10 скоїли злочин відносно неї, а також показами потерпілого ОСОБА_8 який в судовому засіданні надав покази про те, що 5 лютого 2015 року, двоє невідомих йому осіб відкрито заволоділи його грошовими коштами, що також підтвердив в судовому засіданні і допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , який вказав, що злочини у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він скоював разом з ОСОБА_5 , а також дослідженими матеріалами кримінального провадження, а тому колегія суддів розцінює вищевказані показання обвинуваченого ОСОБА_5 , як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєні ним злочини, передбачені ч.3 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 колегія суддів враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке закон класифікує як тяжкий злочин, особу ОСОБА_5 , що він раніше судимий, займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується позитивно, тяжкий стан його здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , колегією суддів не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , колегія суддів відносить вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Разом з тим, колегія суддів, інкриміновані досудовим слідством ОСОБА_5 , як обтяжуючі обставини, повторність та вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, не приймає до уваги, виходячи з того що, відповідно до ст.35, ч.4 ст.67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів і їх правові наслідки», законодавець визначив, що в разі, коли будь-яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставини, які пом`якшують його покарання та наявність обставини, які обтяжують його покарання, колегія суддів вважає, що за спрямованістю поведінки, обвинувачений представляє небезпеку для суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку колегії суддів, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, з реальним відбуванням покарання і можливості застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69,75 КК України колегія суддів не вбачає, а тому, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_5 , саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень зі сторони обвинуваченого.
При цьому, судом з`ясовано, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року, ОСОБА_15 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Оскільки даний злочин обвинувачений вчинив до ухвалення вищевказаного вироку, остаточне покарання йому повинно бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Також, у зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, враховуючи, що, у розумінні ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, суд вважає необхідним зарахувати, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення, застосованого до обвинуваченого, в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 29 березня 2016 року по день набрання законної сили даним вироком.

Наступне зарахування за цими правилами строку попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись вирок або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановлення нового чи залишення вироку без змін або у випадку його зміни.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Рішення щодо процесуальних витрат по провадженню та долю цивільних позовів вирішено вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року щодо ОСОБА_10 за ч.3 ст.186 КК України, який набрав законної сили.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.186 КК України і призначити покаранняу виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, строк відбування покарання відраховувати з 23 лютого 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, до строку позбавлення волі ОСОБА_5 , в межах даного кримінального провадження, зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 29 березня 2016 року по день набрання законної сили даним вироком суду.

Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Знам`янського міськрайонного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3