гСправа № 179/162/17 Провадження №1-кп/0187/70/17
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2017 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000013 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня; одруженого; не працюючого; паспорт НОМЕР_1 виданий 29 листопада 2013; раніше судимого: 21 вересня 2016 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт;
за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України,-
Встановив:
ОСОБА_5 (далі ОСОБА_6 ) будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину на шлях виправлення не став, та повторно, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.
Так, Дешевий вироком Петриківського районного суду від 21 вересня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України було засуджено до 200 годин громадських робіт.
02 листопада 2016 року Дешевий взято на облік Магдалинівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області та викликано до інспекції на 15 листопада 2016 року.
Вже 15 листопада 2016 року Дешевий ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено, що уразі ухилення від відбування громадських робіт, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч 2 ст. 389 КК України, у зв`язку з чим останній, відповідно до ст. 37 КВК України, надав письмову підписку.
Згідно з направленням Магдалинівського міжрайонного відділу кримінально виконавчої інспекції за № 932 від 15 листопада 2016 року, Дешевий направлено для відбування громадських робіт до Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Розпорядженням № 537 від 16 листопада 2016 року голови Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Дешевий прийнято на громадські роботи строком на 200 годин, та під розпис ознайомлено з графіком виходу на роботу у листопаді та грудні 2016 року, затвердженого головою Почино-Софіївської сільської ради ОСОБА_7
22 грудня 2016 року у результаті перевірки виконання засудженим покарання у вигляді громадських робіт, старшим інспектором Магдалинівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_8 за участю голови Почино-Софіївської сільської ради ОСОБА_7 , за місцем відбування громадських робіт в с Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області встановлено, що Дешевий умисно, без поважних причин згідно графіку виходу на роботу у грудні 2016 року для відбуття громадських робіт до відповідальної особи голови Почино-Софіївської сільської ради ОСОБА_7 , з`являвся лише сім днів, а саме 01 грудня 2016 року, 02 грудня 2016 року, 05 грудня 2016 року, 06 грудня 2016 року, 07 грудня 2016 року, 08 грудня 2016 року, та 09 грудня 2016 року, з яких відпрацював щоденно по 4 години, що загалом складає 28 годин. В подальшому з 12 грудня 2016 до виконання громадських робіт зовсім не приступив. У зв`язку з чим 28 грудня 2016 року від Дешевий, відібрано пояснення, та письмово попереджено, що в разі порушення вимог ст.ст. 36, 37, 39, 40 КВК України його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування громадських робіт. Станом на 04 січня 2017 року не відбута частина покарання у вигляді громадських робіт складає 128 годин, а відбута 72 години (з 16 листопада 2016-11 грудня 2016).
Таким чином, ОСОБА_6 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, в порушення вимог ст.ст. 36, 37, 39, 40 КВК України, з 12 грудня 2016 року по 23 грудня 2016 року, згідно з графіком виходу на роботу в грудні 2016 року, затвердженого головою Почино-Софіївської сільської ради ОСОБА_7 , з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт не з`явився на роботу без поважних на те причин, чим умисно ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що був ознайомлений з порядом відбуття покарання у виді громадських робіт. У листопаді відпрацював всі дні згідно графіку. В наступному з невідомих йому причин, можливо через від`їзд доньки та дружини, перестав ходити на відпрацювання. Загалом не відбута частина покарання у вигляді громадських робіт складає 128 годин. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Клопотань про зміну обвинувачення від прокурора не надходило.
Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його провина повністю підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом у судовому засіданні таких доказів:
- витягом з ЄРДР від 12 січня 2017, згідно яким будучи засудженим 21 вересня 2016 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт ОСОБА_6 не виконує вирок суду;
- вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт;
- розпорядженням Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області №537 від 16 листопада 2016 про направлення ОСОБА_6 на громадські роботи;
- постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 15 листопада 2016, згідно якою ОСОБА_6 має з`являтися до КВІ третього понеділка кожного місяця;
- попередженням ОСОБА_6 про неявку на відпрацювання без поважних причин, згідно яким з порядком з умовами відбування покарання ОСОБА_6 ознайомлений 15 листопада 2016;
- табелями виходу на роботу в листопаді та грудні 2016 року, довідками сільського голови від 30 листопада 2016, від 23 грудня 2016 та від 30 грудня 2016, довідкою Магдалинівського РВ КВІ, згідно якими ОСОБА_6 за період відбування покарання з 12 грудня 2016 перестав з`являтися на відпрацювання без поважних причин;
- листами КЗ "Магдалинівської центральної лікарні" ДОР" від 16 січня 2017 №№37, 38, згідно якими Дешевий у лікарні з приводу інвалідності не знаходиться та в період з 02 листопада 2016 по 13 січня 2017 за медичною допомогою до лікарні не звертався;
- довідкою Магдалинівського районного сектору з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 19 січня 2017 №40, згідно якої Дешевий поставлений на облік Магдалинівського РВ КВІ 02 листопада 2016, згідно табелю виходу на роботу відпрацював 72 години громадських робіт, не відбута частина станом на 04 січня 2017 складає 128 годин.
Доказів, які б свідчили, що неявка на відпрацювання сталася з поважних причин матеріали справи не містять, таких доказів з урахуванням ст. 26 КПК України не надано і стороною захисту. Відповідних клопотань про сприяння в отриманні доказів стороною захисту також не заявлялося.
На підставі ст. 349 ч.3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи повноту та не протиречивість всієї сукупності досліджених доказів, суд вважає встановленим, що обвинувачений будучі засудженим до покарання у виді громадських робіт, умисно ухилився від відбування вказаного покарання, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України.
Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч.1 ст. 1).
Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , враховуючи дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він не працює, характеризується негативно, як особа, яка постійно пиячить, та яка веде паразитичний спосіб життя, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за корисливий злочин, при цьому знову вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, проте свою вину визнав, розкаявся у вчиненому, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини, що обтяжують покарання в межах пред`явленого обвинувачення відсутні.
З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи, виходячи з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинений злочин у виді арешту. Виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, чи його відбування, судом не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлений, потерпілий у справі відсутній.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись статтями 100, 337, 349, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
На підставі статей 71 та 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 16 (шістнадцять) днів.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1