Справа № 357/9248/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35, щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії № 35 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.

Суд, заслухавши прокурора, який вважає клопотання не підлягає задоволенню, засудженого, який просить задовольнити клопотання, дослідивши документи надані із колонії, вважає клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді … позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_4 має 2 заохочення, одне стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом 2000-2015 р. засуджувався 4 рази. Відбував покарання у місцях позбавлення волі, двічі звільнявся умовно-достроково..

Так, 21.01.2000 р. будучи засудженим за ст.ст. 140 ч.2,3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 25.04.2003 р. по відбуттю покарання. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, менш ніж через рів вчинив нові умисні тяжкі корисливі злочини.

25.02.2004 р. був засуджений за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.11.2007 р. умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 17 днів. Незважаючи на це, проявлений до нього судом гуманізм, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисні злочини.

15.06.2011 р. був засуджений за ст.ст. 309 ч.1, 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 30.04.2014 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 26 днів. Незважаючи на це, проявлений до нього судом гуманізм, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знову вчинив у період умовно-дострокового звільнення умисний тяжкий злочин.

16.09.2015 р. засуджений за ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 1 місяці позбавлення волі.

Перебуваючи у БВК № 35 не працевлаштований, характеризується посередньо.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що положення ст. 81 КК України не знає. Не вважає, що відносно нього є всі підстави для умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 КК України. Він достатньо зробив перебуваючи у колонії для того, щоб його умовно-достроково було звільнено. Злочин, за який відбуває покарання вчинив через те, що був у стані алкогольного сп`яніння. Життєві обставини у нього склались такі що хоче щоб його умовно-достроково звільнили з колонії.

Оцінюючи вищевказане у сукупності суд вважає що ОСОБА_4 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки після звільнення двічі умовно-достроково з місця позбавлення волі, ОСОБА_4 вчинив нові умисні, у т.ч. тяжкі злочини. Його поведінка під час відбування покарання зважаючи на його характеристику не є сумлінною. Він не працевлаштований. Своїм ставленням до праці він не довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1