Літинський районний суд Вінницької області
Справа № 127/566/17
У Х В А Л А
"10" серпня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю скаржника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин скаргу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду м.Києва від 25.01.2012 року до довічного позбавлення волі, на незаконність тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Літинського районного суду знаходиться скарга ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на незаконність тримання під вартою. Зі скарги засудженого вбачається, що останній оскаржує незаконне його тримання під вартою та підстав обрання запобіжного заходу 28.05.2002 року Шевченківським районним судом м. Києва та незаконне тримання під вартою на підставі вироку Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 року.

Скаржник ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав, пояснив, що його затримання та утримання під вартою є незаконним. Крім того призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі є безпідставним, винесене з порушенням норм КПК України (1960 року) та КПК України (2012 року), оскільки кримінальний кодекс 1960 року такого покарання не передбачав. Тому просить його скаргу задовільнити та визнати незаконним тримання його під вартою на підставі обрання запобіжного заходу з 28.05.2002 року та тримання його під вартою в період з 28.05.2002 року по 23.04.2013 року, оскільки це є порушенням ч.2 ст.6, ч.ст.19, ч.2 ст.29 Конституції України. Крім того просить визнати незаконним нинішнє тримання його під вартою понад гранично допустимі строки позбавлення волі враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України, оскільки він відбув вже 25 років позбавлення волі, що на 10 років перевищує граничий строк.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 підтримав, просить її задовольнити повністю.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги. Суду пояснила, що 21.05.2002 року ОСОБА_5 було затримано на підставі норм КПК, який діяв на той час. Запобіжний захід у виді тримання під вартою також було застосовано на законних підстав і в визначений законом строк. Крім того, зазначила, що ОСОБА_5 було засуджено вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2012 року, вирок переглядався вищими інстанціями і залишений в силі. Тому просить в задоволенні скарги відмовити.

Із копії протоколу від 21.05.2002 року (а.с.22) судом встановлено, що 21.05.2002 року о 23-50 годин ОСОБА_5 затримано в порядку ст.115 КПК України. Із копії постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 28.05.2002 року (а.с.23) встановлено, що обрано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу - взяття під варту і утримувати в Київському СІЗО №13. Із копій ухвал Апеляційного суду м.Києва (а.с.26-27, 28-29) встановлено, що в задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_5 в частині зміни вибраної міри перебування під вартою відмовлено. Із ухвал та постанов, які містяться в особовій справі засудженого ОСОБА_5 судом встановлено, що запобіжний захід ОСОБА_5 постійно продовжувався. Із копії вироку Апеляційного суду м.Києва від 25.01.2012 року судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено до довічного позбавлення волі.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши учасників судового розгляду, суд вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити за наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 був затриманий постановою старшого слідчого прокуратури Шевченківського району м.Києва в порядку ст.ст.106, 106-1, 107, 115 КПК України (в ред.1960 року). 28.05.2002 року постановою Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_5 було обрано обрано запобіжний захід у виді взяття під варту. Після цього ОСОБА_5 продовжувався термін тримання під вартою судами різних інстанцій до розгляду справи по суті. Після розгляду справи по суті та винесення вироку, вирок набув законної сили та звернений до виконання. З моменту звернення вироку до виконання засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи ту обставину, що затримання та обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу взяття під варту здійснювалося на підставі рішень суду, які не скасовані і діяли на строк їх застосування, суд вважає, що підстав визнавати незаконним затримання та тримання під вартою ОСОБА_5 не має.

Крім того, суд вважає, що не має підстав визнвати незаконним тримання ОСОБА_5 в умовах довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду м.Києва від 25.01.2012 року, оскільки таке тримання відбувається саме за вироком суду і доводи скаржника є неприйнятними.

Крім того суд вважає, що не має підстав для визнання незаконним тримання під вартою ОСОБА_5 понад гранично допустимі строки позбавлення волі як виду покарання в силу ст.72 ч.5 КК України в виду того, що він вже відбув 25 років, оскільки в судовому засіданні встановлено, що в задоволенні клопотання про зарахування в строк відбуття покарання перебування під вартою відповідно до ст.72 ч.5 КК України йому було відмовлено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.05.2017 року, що виключає можливість повторного розгляду даного питання.

Керуючись ст.ст.206,537-539 КПК УКраїни,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на незаконність тримання під вартою відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 7 діб.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С Суддя: ОСОБА_1