15 грудня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
15 грудня 2016 року старший слідчий Шевченківського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому прохає накласти арешт на майно, яке було вилучено 07 грудня 2016 року під час проведення огляду земельної ділянки по вул. Інженерній у м. Дніпрі, а саме: на тимчасові споруди торгівельного, побутового, соціально-культурного призначення для здійснення підприємницької діяльності, в кількості 72 штуки.
Необхідність накладення арешту обґрунтовує тим, що невстановлені особи, упродовж 2016 року, незаконно самовільно зайняли земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Для розміщення тимчасових споруд, чим завдали значну шкоду територіальній громаді м. Дніпра.
07 грудня 2016 року проведено огляд земельної ділянки по АДРЕСА_1 , за наслідком якого споруди торгівельного, побутового, соціально-культурного призначення для здійснення підприємницької діяльності, в кількості 72 штуки, вилучені, та передані на зберігання директору ТОВ «Ювілен» ОСОБА_4 .
Таким чином слідство вважає, що вилучені споруди можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому слідчий прохає накласти на них арешт.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, прохав задовольнити.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1
07 лютого 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. 29 листопада 2011р. до ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_7 із заявою про те, що службові особи ТОВ «Сухі суміші» в період часу з 01 серпня 2016 року до 31 жовтня 2016 року заволоділи чужим майном, яке перебувало в їх віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, чим спричинили матеріальні збитки юридичній особі.
Під час проведення досудового розслідування було допитано в якості заявника ОСОБА_7 , який пояснив, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 27.10.2016 р. та витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 27.10.2016 р. № 22333308 , виконує функціональні обов`язки директора ТОВ «Сухі суміші». Основним видом діяльності відповідно до КВЕД є виробництво сухих будівельних сумішей. Власні виробничі приміщення із обладнанням ТОВ «Сухі Суміші» розташовані на території ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1», за адресою м. Запоріжжя, вул. Фінальна, 1-Б.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що у відповідності до наказу від 28.10.2016 р. директором ТОВ «Сухі суміші» - ОСОБА_7 було прийнято рішення в період з 28.10.2016 р. по 28.11.2016 р. здійснити підготовку проведення інвентаризації активів та зобов`язань підприємства та після закінчення підготовки провести повну інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно матеріальних цінностей, грошових активів, і документів та розрахунків ТОВ «Сухі суміші» з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на кінцеву дату проведення інвентаризації.
Під час проведення допиту ОСОБА_7 пояснив, що в період з 28.10.2016 р. по теперішній час колишній керівник ТОВ «Сухі суміші» - ОСОБА_8 та головний бухгалтер ТОВ «Сухі суміші» - ОСОБА_9 відмовляються встановлювати контакт, надавити ключі від робочих приміщень та передавати печатку підприємства ТОВ «Сухі суміші» в зв`язку з чим у нового керівника ТОВ «Сухі суміші» - ОСОБА_7 виникли труднощі щодо виконання своїх трудових обов`язків, що фактично паралізує законну господарську діяльність підприємства, а також не дає змогу провести відповідну інвентаризацію, що була призначена на підставі наказу від 28.10.2016 р. З метою підготовки проведення інвентаризації, керівник ТОВ «Сухі суміші» - ОСОБА_7 направив письмовий запит від 31.10.2016 р. на адресу ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» з проханням надати інформацію за даними журналів контролю в`їзду/виїзду автотранспорту щодо об`єму продукції ТОВ «Сухі суміші», яка вивозилася в період з серпня по жовтень 2016 р.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що на запит ОСОБА_7 від 31.10.2016 р., ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» була надано копії товарно-транспортних накладних відповідно до яких продукція ТОВ «Сухі суміші» згідно товарно-транспортних накладних згідно товарно-транспортних накладних вивозилась в серпні 2016 р. на суму 1 534 284 грн., в вересні 2016 р. на суму 2 085 841.65 грн., в жовтні 2016 р. на суму 1 669 541.3 грн.
Відповідно до наявних у кримінальному проваджені матеріалі, об`єм надходжень виручки ТОВ «Сухі суміші», згідно виписок за рахунком ТОВ «Сухі суміші» № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Приват Банк» (МФО 305299) від реалізації значно менший від об`єму вивезеної продукції: в серпні 2016 р. на суму 105 417.7 грн., в вересні 2016 р. на суму 88 720.27 грн., в жовтні 2016 р. на суму 47 766 грн.
Крім того, під час допиту ОСОБА_7 пояснив, що діяльність ТОВ «Сухі суміші» фактично здійснюється компанією ТОВ «Білді Груп», та пояснив, що майже єдиним контрагентом ТОВ «Сухі Суміші» є компанії ТОВ «Білді Груп», надходження від якої дозволяють тільки утримувати компанію, а саме спрямовувати кошти на оренду землі, оренду приміщень, виплату заробітної плати із відрахуваннями, податки, зв`язок, РКО, без можливості здійснювати виробничу діяльність, тобто обігові кошти були виведені з ТОВ «Сухі суміші» попереднім керівництвом до призначення на посаду директора ТОВ «Сухі суміші» ОСОБА_7 .
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 31.10.2016 р. приблизно о 09:00 годині, представником ТОВ «Білді Груп» ОСОБА_10 була висунута вимога до керівника ТОВ «Сухі суміші» - ОСОБА_7 про залишення робочих приміщень ТОВ «Сухі суміші».
Під час проведення допиту ОСОБА_7 пояснив, що представником ТОВ «Білді Груп» ОСОБА_10 вимога про залишення робочих приміщень ТОВ «Сухі суміші» була висунута, оскільки начебто ТОВ «Білді Груп» укладено договір суборенди з ТОВ «Білді Груп» і начебто ТОВ «Сухі Суміші» перебувають у приміщеннях, які були орендовані у ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» незаконно, тим самим представник ТОВ «Білді Груп» намагався протидіяти законній діяльності ТОВ «Сухі суміші» шляхом підроблення договору суборенди та висування вимог щодо залишення робочих приміщень ТОВ «Сухі суміші». Натомість у відповідності до основного договору оренди № 26(13) від 01.02.2013 р., який був укладений між ТОВ «Сухі суміші» та ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1», а саме п. 1.3 цього договору, здача орендатором в суборенду повністю або частково об`єктів оренди не допускається, що вказує про підроблення договору суборенди на укладення якого посилався представник ТОВ «Білді Груп».
Таким чином слідство вважає, що частина продукції була привласнена попереднім керівництвом ТОВ «Сухі Суміші» в змові з ТОВ «Білді Груп».
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, прохав задовольнити.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчій суддя ОСОБА_1