Справа № 696/1395/16-к
Провадження № 1-кп/691/66/17
У Х В А Л А
про відмову у затвердженні угоди про примирення
та повернення матеріалів
прокурору для продовження досудового розслідування

19 травня 2017 рокум.Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченої ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Городище угоду про примирення, укладену між потерпілими та підозрюваною по матеріалах кримінального провадження за № 0000585, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Городищенського районного суду Черкаської області надійшли обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та угода про примирення, укладена 29.11.2016 року між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_6 .

Органом досудового розслідування, ОСОБА_6 , обвинувачується в тому, що вона, в один із днів першої декади березня 2015 року, перебуваючи по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет», зареєструвалась у соціальній мережі «ВКонтакте» під вигаданими даними - «нікнеймом» - « ОСОБА_10 », де, на своїй вищевказаній сторінці, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману розмістила оголошення про продаж взуття, а саме: жіночих туфлів за ціною 400 грн., яких у наявності у ОСОБА_6 не було. Після чого ОСОБА_6 , 16.03.2015 року, через глобальну всесвітню мережу «Інтернет», та соціальну мережу «ВКонтакте», під вигаданими даними - «нікнеймом» - « ОСОБА_10 », познайомилася з потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонувала придбати у неї взуття, а саме: жіночі туфлі за ціною 400 грн. При цьому, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_8 , шляхом обману, запевнила її у наявності вказаних туфлів та обіцяла переслати їх поштовим відправленням на умовах передоплати вказаної грошової суми на картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_6 .

Після того, потерпіла ОСОБА_8 , будучи обманутою ОСОБА_6 , вважаючи, що остання діє законно, без будь-яких здогадок на вчинення відносно неї шахрайських дій, маючи намір придбати жіночі туфлі, які їй запропонувала ОСОБА_6 , 18.03.2015 року здійснила грошовий переказ на суму 400 грн. на вказаний картковий рахунок. В подальшому ОСОБА_6 , упевнившись в тому, що ОСОБА_8 вчинила грошовий переказ коштів у сумі 400 грн. на її картковий рахунок, не маючи у наявності жіночих туфлів, потерпілій їх не відправила, у результаті чого, шляхом обману, незаконно заволоділа вище вказаними коштами. Після чого, ОСОБА_6 , за допомогою власної картки, зняла вказані грошові кошти та витратила на власні потреби, тим самим завдала потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого являється заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, ОСОБА_6 , повторно, в один із днів другої декади серпня 2015 року, перебуваючи по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет», зареєструвалась на сайті «Оlх.uа», під вигаданими даними - «нікнеймом» - « ОСОБА_11 », де, на своїй вищевказаній сторінці, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману розмістила оголошення про продаж одягу, а саме: жіночої сорочки за ціною 160 грн., якої у наявності у ОСОБА_6 не було.

Після чого, ОСОБА_6 , 25.08.2015 року, через глобальну всесвітню мережу «Інтернет», на сайті «Оlх.uа», під вигаданими даними - «нікнеймом» - « ОСОБА_11 », познайомилась з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонувала придбати у неї одяг, а саме: жіночу сорочку за ціною 160 грн. При цьому, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_7 , шляхом обману, запевнила її у наявності вказаної сорочки та обіцяла переслати сорочку поштовим відправленням на умовах передоплати вказаної грошової суми на картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_6 .

Після того, потерпіла ОСОБА_7 , будучи обманутою ОСОБА_6 , вважаючи, що остання діє законно, без будь-яких здогадок на те, що відносно неї вчиняються шахрайські дії, маючи намір придбати жіночу сорочку, яку їй запропонувала ОСОБА_6 , 25.08.2015 року здійснила грошовий переказ на суму 160 грн. на вказаний картковий рахунок. Потім ОСОБА_6 упевнившись у тому, що ОСОБА_7 вчинила грошовий переказ коштів у сумі 160 грн. на її картковий рахунок, не маючи у наявності жіночої сорочки, потерпілій її не відправила, в результаті чого шляхом обману незаконно заволоділа вищевказаними коштами. Після чого ОСОБА_6 , за допомогою власної картки, зняла вказані грошові кошти та витратила на власні потреби, тим самим завдала потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, кваліфікуючою ознакою якого являється заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

29.11.2016 року між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_6 була укладена угода про примирення, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілі та підозрювана дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень, та за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1360 гривень, і, на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити у виді 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1360 гривень.

19.05.2017 року, у підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення.

Обвинувачена ОСОБА_6 , її законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечували проти затвердження угоди, посилаючись на те, що в засіданні відсутні потерпілі та від них надійшли заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

Потерпілі в судове засідання не з`явились та надіслали на адресу суду заяви, у яких просили справу слухати у їхню відсутність.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Згідно вказаної частини зазначеної статті, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема, умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 474 КК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав угоду, думку обвинуваченої, її законного представника та захисника, які заперечували проти затвердження угоди, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши, надану угоду на відповідність вимогам діючого кримінального та кримінального процесуального законодавства, беручи до уваги відсутність потерпілих та наявність заяв від них про розгляд справи у їх відсутність, вважаю, що у затвердженні угоди про примирення слід відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Враховуючи дату затвердження обвинувального акту 30.11.2016 року, та час затвердження угоди 29.11.2016 року, тобто на досудовому розслідуванні, вважаю за необхідне повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

З огляду на вищенаведене та керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, -

УХВАЛИВ:

у затвердженні угоди про примирення, укладеної 29.11.2016 року, між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_6 - відмовити.

Матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України - повернути прокурору Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1