Справа № 521/4511/17
Номер провадження:1-кс/521/1517/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СВ ФР ДПІ у Малиновському районі у міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000001 від 21 лютого 2017 року, про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 21 березня 2017 року під час проведення обшуку за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12 км + 60м біля кафе «Траса», -
ВСТАНОВИВ

Під час досудового розслідування встановлено, що на території міста Одеси та області невідомі особи організували незаконну діяльність автозаправочних та автогазозаправочних станцій, спеціально обладнаних автомобілів (автоцистерн), з яких здійснюється реалізація незаконно виготовлених підакцизних товарів (нафтопродуктів та скрапленого газу) без дозвільних документів та документів які б свідчили про якість палива, без видачі квитанцій і касових чеків, в тому числі за адресами: місто Одеса, вулиця Цегляна, будинок № 3, Одеська область, Біляївський район, смт. Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12 км.+60м., на огородженій території, місто Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, будинок № 94, місто Одеса, проспект Маршала Жукова, буд.75/1, місто Одеса, вулиця 25 Чапаєвської дивізії, зупинка трамваю №№ 9,10 та ін.

В ході проведення обшуку за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12 км + 60м біля кафе «Траса», виявлено та вилучено: папка скоросшивач сірого кольору; ноутбук Lenovo ideapad 100-15IBY model 80 MJ s, рідина жовто-зеленого кольору із запахом дизельного пального у кількості 15 (п`ятнадцять) кубів.

На думку органу досудового слідства ТМЦ за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт. Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12км + 60м біля кафе «Траса», містять на собі дані про вчинення злочину та можуть бути використані як доказ обставин, які досліджуються в рамках кримінального провадження № 0000001 від 21 лютого 2017 року, та у разі не накладення на них арешту, можуть бути знищені, приховані або змінені, що може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладених обставин слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12км + 60м біля кафе «Траса».
Слідчий підтримав клопотання, на його думку є всі законі підстави для арешту вище зазначеного майна, та просив слідчого суддю його задовольнити.

Адвокат - ОСОБА_4 просив слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання слідчого, при цьому надав слідчому судді документи які підтверджують законність здійснення ТОВ «МКР ОЙЛ» своєї господарської діяльності.

Вивчивши клопотання слідчого з доданими до нього матеріалами, документи, які долучені в ході розгляду, заслухавши пояснення слідчого та адвоката, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, виходячи з наступного.

З урахуванням положень ст.ст. 2,7 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, недоторканість права власності.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частина 3 ст. 170 КПК України наголошує, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять вищевказані ознаки.

Статтею 167 КПК України, встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Слідчим суддею встановлено, що території міста Одеси та області невідомі особи організували незаконну діяльність автозаправочних та автогазозаправочних станцій, спеціально обладнаних автомобілів (автоцистерн), з яких здійснюється реалізація незаконно виготовлених підакцизних товарів (нафтопродуктів та скрапленого газу) без дозвільних документів та документів які б свідчили про якість палива, без видачі квитанцій і касових чеків, а саме за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт. Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12 км.+60 м., у зв`язку із чим органом досудового розслідування 21 лютого 2017 року розпочато досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України.

На думку слідчого судді ініціювання слідчим питання про накладання арешту на майно яке було вилучено під час обшуку за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт. Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12 км.+60 м., не в повній мірі відповідає вимогам Конституції України, КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи: (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є притаманний всім статтям Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За таких обставин, покладені в клопотанні за основу мотиви, що стали підставою для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, слід визнати необґрунтованими та незаконними.

Під час розгляду клопотання адвокатом надані документи які підтверджують, що ТОВ «МКР ОЙЛ» на автозаправочної станції, розташованної за адресою: Одеська область, Біляєвський район смт. Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12 км + 60м біля кафе «Траса» на законних підставах здійснює свою господарську діяльність, а також свідчать про законність виготовлення палива та його якість.

Також, адвокат звернув увагу слідчого суддю, що допитана в ході обшуку свідок ОСОБА_6 ніякого відношення до ТОВ «МКР ОЙЛ» не має.

Як убачається з показів свідка ОСОБА_6 , вона працює оператором АЗС в ТОВ «Вікос Юг». На роботу її приймав ОСОБА_7 , заробітну плату вона отримує у м.Очаков.

Надані адвокатом документи не дають підстав слідчому судді вважати, що ТОВ «МКР ОЙЛ» здійснює незаконну діяльність, яка передбачає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 204 ч 1 КК України, крім того, на даному етапі у слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що воно підшукано, виготовлено, пристосовано чи використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та тим паче що воно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя вважає, що клопотання не містить доказів які б свідчили про необхідність на даному етапі досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження в такому об`ємі, та прокурором під час розгляду клопотання не доведено потреби досудового розслідування у накладанні арешту на вилучене майно.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000001 від 21 лютого 2017 року, про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 21 березня 2017 року під час проведення обшуку за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12км + 60м біля кафе «Траса» відмовити.

Майно, яке було вилучене 21 березня 2017 року під час проведення обшуку за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучурган, 12км + 60м біля кафе «Траса», а саме: папка скоросшивач сірого кольору; ноутбук Lenovo ideapad 100-15IBY model 80 MJ s, рідина жовто-зеленого кольору із запахом дизельного пального у кількості 15 (п`ятнадцять) кубів повернути.
Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, відповідно до вимог ч.3 ст. 173 КПК України та в порядку передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19 листопада 2012 року.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1