Справа № 645/9539/15-к
Провадження № 1-кп/645/72/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року м. Харків
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше засудженого: вироком Московського районного суду м.Харкова від 17.12.2015 року за ст. 185 ч.1, ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком три роки,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,
ОСОБА_5 15.09.2015 року, приблизно о 19 год. 00 хв., проходив повз спортивного клубу «GanGa», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Салтівське Шосе, 242, двері якого були відчинені. За дверима, в тамбурному приміщенні клубу, він помітив велосипед і у нього виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір та переконавшись, що поблизу нікого із сторонніх осіб немає і за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 зайшов до тамбурного приміщення спортивного клубу, звідки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед ТМ «GT Avalance3», що належить ОСОБА_4 , вартістю 6017 грн. 20 коп., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму. З викраденим велосипедом ОСОБА_5 з міста скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав себе винними у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, щиро розкаявся, пояснив суду про обставини вчиненого ними кримінального правопорушення., зазначивши, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини викрадення ним майна. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого та цивільного позову. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину..
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, передбаченою ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше засуджений, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є умисним злочином середньої тяжкості, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшує та обтяжує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, оскільки його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства. При цьому приймаючи до уваги те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено до винесення вироку Московським районним судом м. Харкова від 17.12.2015 року, яким він засуджений за ч.1, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, суд вважає за необхідне при призначенні йому покарання керуватися положеннями ст. 70 ч.4 КК України.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого ОСОБА_5 а обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а також додатково обов`язок, необхідний і достатній для його виправлення, передбачений п.2 ч.2 ст. 76 КК України
У справі наявні процесуальні витрати за проведення: судово-товарознавчої експертизи у розмірі 1762 грн. 00 коп., які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Що стосується цивільного позову, заявленого потерпілою у якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на суму 6017 грн. 20 коп., то він підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості,та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до вимоги ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно абзацу 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.
Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Зі змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.
Так, в даному випадку предметом доказування є сума матеріальної шкоди, даний факт відноситься до предмету доказування по цивільному позову та підлягає детальному аналізу судом. У ході судового розгляду сума матеріальної шкоди, заявленою потерпілою ОСОБА_6 повністю найшла своє підтвердження у ході судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 а винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів , шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим , призначеним за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2015 року призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, ;
На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 а від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
У зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_5 а з випробуванням покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,
Також додатково покласти на засудженого ОСОБА_5 а обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 а на користь держави в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім..Засл. проф.. М.С, Бокаріуса процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-хімічної експертизи №4304 від 12.10.2016 року у сумі 1762 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 а на користь ОСОБА_4 6017 грн. 20 коп., (шість тисяч сімнадцять гривень двадцять копійок) у якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя