Справа № 740/1968/17
Провадження № 1-о/740/3/17
УХВАЛА
29 травня 2017 рокум.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2010 року,

встановив:
Засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить відкрити провадження по його заяві, витребувати матеріали справи з Апеляційного суду Чернігівської області, рахувати трьохмісячний строк за нововиявленими обставинами з 20.02.2017 року, проводити судове засідання за його участю та скасувати вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 05.03.2010 та ухвалу Верховного суду України від 06.07.2010. Заява обгрунтована з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2017 року по справі "Кулик проти України", яке підлягає виконанню органами державної влади і повинно враховуватись при здійсненні правосуддя.

Вивчивши зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, приходжу до висновку, що заява не відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст. 462 КПК України , а саме: заявник не зазначив нововиявлених обставин, передбачених ч.2 ст. 459 КПК України, а саме: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Заявник не зазначив і не обґрунтував своїх вимог, не навів конкретних обставин, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин у кримінальній справі, які вплинули на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Так, в обґрунтування своєї заяви засуджений ОСОБА_2 посилається на те, що з моменту його затримання, а також в протоколі допиту йому було не забезпечено захисника, проте це спростовується наданими засудженим документами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.01.2009 року, відповідно до якого повідомлено адвоката ОСОБА_3 , який також приймав участь в якості захисника ОСОБА_2 під час розгляду справи в Апеляційному суді Чернігівської області, а також при розгляді касаційного подання прокурора у Верховному суді України.

Відповідно до ч.1 ст.461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Вказана стаття обмежує строком можливість подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задля досягнення стабільності судових рішень та з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є складовою верховенства права.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України, через сім років

після ухвалення вироку, тобто з пропуском строку і при цьому клопотання про його поновлення він рахує з моменту прийняття рішення Європейського суду з прав людини від 02.02.2017 по справі «Кулик проти України», вказана обставина не може підставою для поновлення строку звернення з даною заявою.

Право засудженого ОСОБА_2 на захист використано у встановленому порядку, його права та інтереси згідно матеріалів заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами представляв адвокат ОСОБА_3 ..

Також, згідно ч.4 ст.459 КПК України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Більше того, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 2728, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справах «Рябих проти Росії», «Шабельник проти України», «Півень проти України», «Трегубенко проти України», «Науменко проти України» та «Бакай та інші проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обовязкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження суддів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не замінити рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.

Отже, обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_2 в своїй заяві про перегляд вироку, не є нововиявленими, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про перегляд вироку суду, оскільки не вбачає підстав, передбачених ст. 459 КПК України.

Керуючись ст.ст.429,459,461,462,464 КПК України, суддя,

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2010 року- повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що він має право на повторне звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після оформлення її відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1