Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 13 червня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 квітня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України
уродженця с. Комсомольське Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 20 вересня 2013 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2) 14 травня 2015 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2013 року, остаточно за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців .
Вказаним вироком засуджено ОСОБА_7 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Кримінальне провадження розглянуто за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що розгляд кримінального провадження відбувся без участі потерпілих, які, на його думку, були неналежно повідомленні про дату проведення судового засідання. Крім того зазначає, що апеляційним судом не розглянуто подані засудженим зміни до касаційної скарги та вважає, що ухвала не містить вичерпних відповідей на доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у період з 1 по 25 лютого 2014 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом зламу дверей проникли до сараю дачної ділянки АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_9 майно загальною вартістю 1693 грн.

У період з 6 по 12 квітня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, шляхом зламу дверей проникли до дачного будинку дачної ділянки в СВТ «Радіус» у м. Миколаєві, звідки таємно викрали належне ОСОБА_10 майно загальною вартістю 1691 грн.
Крім того, 6 квітня 2014року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, шляхом зламу дверей проникли до дачного будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_11 майно загальною вартістю 1755 грн.
У період часу з 19 години 11 квітня 2014 року до 12 години 12 квітня 2014 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, шляхом зламу вікна проникли до дачного будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_12 загальною вартістю 2910 грн.
У період часу з 13 по 18 квітня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, шляхом зламу віконної рами проникли до дачного будинку дачної ділянки в СВТ «Лісне» у м. Миколаєві, звідки таємно викрали належне ОСОБА_13 майно загальною вартістю 3950 грн.
15 квітня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, шляхом зламу вхідних дверей проникли до дачного будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно лі належне ОСОБА_14 майно загальною вартістю 1455 грн.

У період з 2 по 10 травня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, через дах проникли до дачного будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_15 майно загальною вартістю 1638 грн.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення засудженого, який підтримав касаційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується доказами, дослідженими судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд має право визначити обсяг і порядок дослідження доказів у справі. При цьому, як передбачено частиною третьою вказаної норми, суд має можливість за відсутності заперечень учасників судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніхто не оспорює. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Як убачається з матеріалів провадження, при розгляді кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, ОСОБА_6 , надав суду показання, повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, не оспорював обставин його вчинення, як і інші учасники судового провадження, не заперечував проти його розгляду у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Що стосується доводів захисника про неналежне повідомлення потерпілих про судовий розгляд даного провадження, то вони є неспроможними та спростовуються наявними в матеріалах провадження повідомленнями про неодноразові виклики вказаних осіб у судові засідання.
Крім того, як убачається з журналу судового засідання від 30 березня 2016 року та аудіозапису до нього на технічному носії інформації, судом першої інстанції з`ясовувалась думка обвинувачених про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілих.
Не знаходить свого підтвердження і посилання захисника про порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК України, а саме на те, що апеляційну скаргу засудженого розглянуто не в повному обсязі, без поданих обвинуваченим змін до неї.
Як убачається з матеріалів даного провадження будь яких змін до апеляційного скарги засудженого ОСОБА_6 до апеляційного суду не надходило. Засудженим були подані лише доповнення до скарги, які були розглянуті судом у встановленому законом порядку.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дала відповіді на всі доводи апеляційної скарги засудженого, в якій ставилося питання про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченоговнаслідок суворості, а тому ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

На думку колегії суддів, в процесі судового розгляду кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого або правильність застосування кримінального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не допущено.

Покарання засудженому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3