Справа № 1-кс/331/3100/2017
331/5678/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2017 року м. Запоріжжя
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив корисливий злочин на території Олександрівського району м. Запоріжжя, за наступних обставин:
Так, 02.06.2017 приблизно о 00 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, шляхом віджиму замка вхідних дверей, проник до тамбуру між квартирами АДРЕСА_3 , розташованому на 13 поверсі вказаного будинку, звідки з підлоги, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 :
-дитячу коляску «універсальна 2 в 1 Tutis Zippy Orbit», бежево коричневого кольору,вартість якої згідно висновку експерта № 10-847 становить 4758,60 гривень;
- триколісний дитячий велосипед «Azimut Trike Crosser One T1 ФАРА», темно синього кольору, вартість якого згідно висновку експерта становить № 10-847 становить 1185,67 гривень;
- триколісний дитячий велосипед «Turbo Trike 3113 Air» синього кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 10-847 становить 803,34 гривень, а всього майна, яке належить потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 6747 грн.61 коп., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у сховище.
14 серпня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
16 серпня 2017 року об 09 год. 00 хв. підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.
Слідчий, прокурор у судовому засідання внесене клопотання підтримали.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник, кожен в окремості, в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та зазначили, що ОСОБА_4 сприяє органу досудового розслідування у проведенні слідчих дій, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей. Просили суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступного.
В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується: протоколами допитів потерпілого, свідків, підозрюваного, речовими доказами, вилученими у ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.
В матеріалах провадження є наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого чи свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити свою злочинну діяльність.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчим суддею також враховується, що підозрюваний ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, віднесене до категорії тяжкого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років; не працює, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_4 усвідомлює, що вчинив корисливий злочин, який має незворотливий характер, а тому може вчинити дії щодо переховування від органу досудового слідства з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення; факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення під час дії іспитового строку, встановленого вироком Орджонікідзевським районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2016р.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування у Запорізькому СІЗО.
Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду,
2)не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 15 жовтня 2017 року об 16 год. 00 хв..

Строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою відраховувати з 16 серпня 2017 року 16 год. 00 хв..

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
16.08.2017