АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2874/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9 (за допомогою відеоконференцзв`язку)

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 години 31 хвилини 12 липня 2017 року із визначенням застави у сумі 504 000 (п`ятсот чотири тисячі) гривень, що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_12 щодо звільнення підозрюваного ОСОБА_9 в порядку ст. 206 КПК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не є недостатнім для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави є для підозрюваного непомірним, оскільки останній не працює та має на утриманні неповнолітню дитину.

Далі апелянт вказує, що слідчим суддею не обґрунтовано неможливість запобігання ризикам шляхом застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів та зазначає, що сама лише тяжкість кримінального правопорушення є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу. Додає, що матеріали додані до клопотання не доводять наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також захисник вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_9 не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки у ньому неправильно зазначено по-батькові підозрюваного та номер кримінального провадження. Крім того, додає, що фактично ОСОБА_9 затриманий близько 12 години 30 хвилин 13 травня 2017 року, хоча в протоколі вказано час затримання - 16 година 31 хвилина, а письмове повідомлення про підозру вручено останньому о 14 годині 50 хвилин 14 травня 2017 року, тобто через 26 годин з моменту затримання.

Одночасно апелянт звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не враховано дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку в наркологічних та психоневрологічних диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має сім`ю, при затриманні опору працівникам правоохоронних органів не чинив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню непідлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000067, відомості про яке 06.03.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за підозрою ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

14.05.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

15 травня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва дане клопотання задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 години 31 хвилини 12 липня 2017 року із визначенням застави у сумі 504 000 (п`ятсот чотири тисячі) гривень, що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошовій одиниці.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, що не оспорюється в апеляційній скарзі захисником.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте захисником в апеляційній скарзі та у судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які свідчать про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків та недоведеність стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині, є необгрунтованими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Посилання захисника на невідповідність вимогам ст. 277 КПК України повідомлення ОСОБА_9 про підозру через неправильно зазначені відомості у ньому, а саме по-батькові підозрюваного та номер кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом повідомлення про підозру та може бути усунено шляхом виправлення допущених описок.

Крім того, твердження апелянта про фактичне затримання підозрюваного близько 12 години 30 хвилин, а не 16 години 31 хвилин, як зазначено у протоколі затримання, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін. Враховуючи час затримання підозрюваного, строки, передбачені ч. 2 ст. 278 КПК України, стороною обвинувачення дотримані.

Також на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_9 слід визначити заставу у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_9 вирішить не зникати через побоювання втрати заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає.

Крім того, посилання автора апеляційної скарги на непомірність розміру застави через те, що ОСОБА_9 не працює, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки розмір застави не має визначатись з огляду на можливість підозрюваного працювати після застосування запобіжного заходу з метою сплатити заставу.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року, якою ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 години 31 хвилини 12 липня 2017 року із визначенням застави у сумі 504 000 (п`ятсот чотири тисячі) гривень, що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4