Справа № 300/149/17
УХВАЛА

16.03.2017 смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому засіданні в смт. Воловець кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Уральськ Казахстан, мешканця АДРЕСА_1 , з початковою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого згідно вимог ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

20.02.2017 року з Мукачівської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України з угодою про визнання винуватості, укладеною 13.02.2017 року між начальником Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 просив затвердити укладену ним з прокурором угоду про визнання винуватості, оскільки він повністю визнає свою винуватість та згоден на призначення обумовленого в угоді покарання у вигляді штрафу.

Вислухавши думку учасників провадження та ознайомившись із обвинувальним актом, угодою про визнання винуватості, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогамКримінального процесуального Кодексу України та (або) закону. В частині 7 ст. 474 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та (або) закону, а також, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Зокрема, відповідно до вимогст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов"язаний врахувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер та тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

При цьому, зазначені вище обставини, які прокурор зобов"язаний врахувати при вирішенні питання щодо можливості укладення угоди, якщо вони дійсно мають місце, відповідно до вимог ст.ст.470, 472 КПК України, повинні знайти своє конкретизоване відображення безпосередньо у змісті угоди про визнання винуватості, як істотні для відповідного кримінального провадження, обставини.

Окрім того, зі змісту статей 471, 472 КПК України вбачається, що сторони угоди зобовязані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Однак, слід зазначити, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання, не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 65 КК України сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.03.2003 року № 7, визначаючи ступінь тяжкості, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також, із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, характер та ступінь тяжкості наслідків).

Окрім того, п. 2 ч.1 ст. 470 КПК України встановлено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов"язаний враховувати характер і тяжкість обвинувачення (підозри).

Суд також зобов"язаний, перевіряючи угоду на відповідність закону, враховувати ступінь тяжкості вчиненого правопорушення.

При цьому, відповідно до пп.1, 2 ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Так, відповідно до умов зазначеної угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.246 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 гривень.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 пред"явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України- незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

В той же час відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вивчивши подану угоду, оцінюючи у сукупності ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, і його суспільну небезпечність, особу винного, і обставин, що помякшують та обтяжують покарання, а також, той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконній порубці дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, що є злочином середньої тяжкості, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений, не працює та не має систматичного заробітку, заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 11436, 43 гривень не відшкодував, суд приходить до висновку, що призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу, обумовленого в угоді, є недоцільним, оскільки таке покарання не відповідатиме тяжкості вчиненого ним злочину, його особі і не сприятиме ані його виправленню, ані запобіганню вчиненню нових злочинів іншими особами, а отже,- не відповідає інтересам суспільства.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

У разі відмови у затвердженні угоди відповідно до ч.7 ст.474 КПК України судове провадження повинно бути продовжено у загальному порядку.

У зв"язку із викладеним, суд вважає необхідним відмовити у затвердженні угоди від 13.02.2017 року про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 13.02.2017 року між начальником Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 .

Продовжити кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 про вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ст.246 КК України у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1