Справа № 509/2394/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року. смт Овідіополь
Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання процесуального керівника прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000335, внесеному до ЄРДР 19.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
04.07.2017 року прокурор звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням, з якого вибачається, що Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000335 від 19.09.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що засновником ТОВ «Арт-Ніка» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , здійснюються дії по самовільному захопленню території, яка перебуває у державній власності, незаконної реєстрації права власності на об`єкти та зміни цільового призначення об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у 2009 році Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області видано свідоцтво, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкта: будівництво пансіонату для сімейного відпочинку на 120 місць загальною площею 3517,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , замовником якого є ТОВ «АРТ-НІКА».

Відповідно до відомостей з Дрежавного земельного кадастру про право власності та речові права, право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення площею 2,0762 га за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :02:008:0022 має ТОВ «Арт-Ніка».

Рішеннями Виконкому Таїровської селищної ради № 225 та № 226 від 31.03.2010, право власності на приміщення ресторану загальною площею 169,4 кв.м, яке входить до складу вищевказаного пансіонату сімейного відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , надано у рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На теперішній час, 04.03.2016 державний реєстратор центру надання адміністративних послуг Овідіопольської РДА Одеської області зареєстрував право власності на приміщення ресторану пансіонату сімейного відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 470,8 кв.м в рівних частках за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В подальшому на підставі висновку експерта ОСОБА_6 , (який не має дати його складення що підтвердив в ході допиту державний реєстратор який вніс відомості), 31.05.2016 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Овідіопольської РДА ОСОБА_7 зареєстровано право власності в рівних частках на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлове приміщення, ресторан № 43, загальною площею 64,1 кв.м;

- нежитлове приміщення, апартамент № 44, загальною площею 54,1 кв.м;

- нежитлове приміщення, апартамент № 45, загальною площею 54,3 кв.м;

- нежитлове приміщення, апартамент № 46, загальною площею 94,5 кв.м;

- нежитлове приміщення, апартамент № 47, загальною площею 94,5 кв.м;

- нежитлове приміщення, апартамент № 48, загальною площею 109,4 кв.м.

Зазначені апартаменти та ресторан пансіонату під номером 43 загальною площею 61,1 кв.м не були передбачені проектною документацією при забудові пансіонату сімейного відпочинку та відповідно не вводилися в експлуатацію.

Далі, 22.07.2016 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області проведено позапланову перевірку проведеної реконструкції приміщення ресторану пансіонату сімейного відпочинку під нежитлові приміщення (апартаменти) за адресою: АДРЕСА_1 . В ході зазначеної перевірки виявлено порушення норм законодавства та самовільне будівництво без будь-яких документів дозвільного характеру, за результатами якого складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 та винесено припис, яким заборонено виконання будівельних робіт із реконструкції ресторану.

Відповідно до листа Таїровського селищного голови від 13.07.2016 встановлено, що земельна ділянка АДРЕСА_1 , для розміщення об`єктів спортивно-оздоровчого і культурно-побутового призначення перебувала в оренді ТОВ «Ант-Ніка» на підставі договору оренди від 23.06.2003 строком на 5 років, який в подальшому продовжувався до 24.11.2014.

Разом з цим, до Таїровської селищної ради не надходило жодних документів щодо реконструкції приміщення ресторану, а балансоутримувач приміщень за вказаною адресою Таїровською селищною радою не визначався.

Враховуючи, що на теперішній час незважаючи на відсутність будь-яких дозвільних документів на проведення реконструкції та демонтажу приміщення ресторану на окремі апартаменти, таку реконструкцію вже проведено і навіть зареєстровано право приватної власності, не накладення арешту на вказані приміщення може призвести до їх подальшого перепродажу добросовісним набувачам або здійснення штучного продажу майна підставним особам, що унеможливить забезпечення вимог ст. 2 КПК України.

В ході досудового розслідування встановлено ризики подальшої реалізації зазначених будинків, наявні підстави вважати, що право власності на них отримано шахрайським шляхом, тим самим позбавивши законного власника приміщення ресторану його майнових прав.

Щодо вказаних апартаментів існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, а саме: предметом злочину.

В зв`язку з викладеним прокурор просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно та вважає за необхідне здійснювати розгляд клопотання про арешт майна, без повідомлення осіб, на яких зареєстровано право власності на зазначені апартаменти, їх захисника, представника чи законного представника, у зв`язку з тим, що дане нерухоме майно не було тимчасово вилучене та такий розгляд є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглянуто без повідомлення осіб, на яких зареєстровано право власності на зазначені апартаменти, їх захисника, представника чи законного представника, з метою забезпечення арешту майна.

Як передбачено ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 7 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства.
Оскільки вищезазначене майно підпадає під критерії, зазначені у ст.98 КПК України, є предметом злочину, з метою забезпечення збереження речових доказів відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, вважаю, що наявні правові підстави для задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на приміщення, а саме: нежитлове приміщення, ресторан № 43, загальною площею 64,1 кв.м; нежитлове приміщення, апартамент № 44, загальною площею 54,1 кв.м; нежитлове приміщення, апартамент № 45, загальною площею 54,3 кв.м; нежитлове приміщення, апартамент № НОМЕР_1 , загальною площею 94,5 кв.м; нежитлове приміщення, апартамент № НОМЕР_2 , загальною площею 94,5 кв.м; нежитлове приміщення, апартамент № НОМЕР_3 , загальною площею 109,4 кв.м розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1