ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0003152 від 28.06.2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта вища юридична, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 13.06.2013 року близько 11.45 разом із своєю дівчиною ОСОБА_5 , в якості пасажира, їхав на автомобілі ВАЗ 2131 білого кольору, р.н. НОМЕР_1 та разом зі своїм братом ОСОБА_6 , який керував вказаним автомобілем, рухались по Новоіванівському мосту у напрямку вулиці Клочківської у м.Харкові. В процесі руху у ОСОБА_6 виникло непорозуміння із водієм автомобіля ВАЗ 21049 синього кольору, р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який їхав разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , яка знаходилась на пасажирському місці даного автомобіля. Після цього ОСОБА_6 продовжив рух за автомобілем ОСОБА_7 по вул. Клочківській м. Харкова та скерував свій автомобіль з вул. Клочківської наліво на вул. Сухумську м. Харкова, де ОСОБА_7 трохи загальмував. Скориставшись цим, ОСОБА_6 , пересік зустрічну смугу дороги по вул. Клочківській м. Харкова та зупинив свій автомобіль, після чого з нього вийшов ОСОБА_4 та маючи умисел, спрямований на пошкодження чужого майна з хуліганських мотивів, взяв в руки звичайний камінь, кинув його у напрямку автомобіля ВАЗ21049, яким керував ОСОБА_9 , при цьому кинуте каміння не влучило в кузов автомобіля. В свою чергу, ОСОБА_7 продовжив рух на своєму автомобілі. Дивлячись на це, ОСОБА_4 повернувся до свого автомобіля, а ОСОБА_6 продовжив переслідувати ОСОБА_7 на транспортному засобі ВАЗ2131, р.н. НОМЕР_1 . Доїхавши на зазначеному автомобілі до ділянки, розташованої неподалік від будинку №24 по вул. Сухумській м.Харкова, ОСОБА_6 зупинив автомобіль. Після цього з автомобіля вийшов ОСОБА_4 та направився до ОСОБА_7 , який також зупинив свій автомобіль неподалік в`їзду до будівельного об`єкта, розташованого біля будинку 24 по вул. Сухумській м.Харкова. Підійшовши до автомобіля ВАЗ21049 синього кольору, р.н. НОМЕР_2 , що перебуває на балансі ОДО «Житлобуд-2», ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та спокій, нехтуючи загальноприйнятими нормами суспільної моралі, безпричинно схопив ОСОБА_7 , який сидів на водійському сидінні автомобіля із відкритим вікном, за верхній одяг, почав нецензурно висловлюватися на його адресу, вимагав, щоб останній вийшов з салону автомобіля. При цьому, перебуваючи з пасажирської сторони вказаного автомобіля, ОСОБА_4 завдав удар ногою по пасажирських дверях, пошкодивши їх. Після цього ОСОБА_7 вийшов із автомобіля, на що ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку та безпричинне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , завдав йому удар кулаком правої руки в область лобної частини обличчя, після цього намагався ще декілька раз вдарити ОСОБА_7 Захищаючись від дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 відклонився назад та відштовхнув ОСОБА_4 ногою в живіт. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_7 удар кулаком лівої руки в область щелепи справа. Уникаючи конфлікту, ОСОБА_7 продовжував ухилятися від ударів ОСОБА_4 , відходячи від нього. В цей момент в конфлікт втрутилися ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , внаслідок чого конфлікт було припинено. Рухаючись у напрямку свого автомобіля та проходячи вздовж пасажирського боку автомобіля ВАЗ21049, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , діючи з хуліганських мотивів, які виразились у безпричинному заподіянні тілесних ушкоджень та пошкодженні чужого майна у громадському місці, завдав удар ногою в область задніх правих пасажирських дверей, пошкодивши їх.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 судом не виявлено.
Відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції частини 1 статті 296 Кримінального кодексу України, а саме покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75,76 Кримінального кодексу України.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної під час досудового слідства судової автотоварознавчої експертизи №8992 від 19.08.2014 року у розмірі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: