Справа № 723/2944/16-к
Провадження № 1-кп/715/9/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.2017 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
законного представника обвинувачених ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
законного представника потерпілої ОСОБА_12
представника потерпілих ОСОБА_13
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України,
неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, учня 10-го класу Банилово-Підгірнівської гімназії, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-
04.08.2016 в с. Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_4 , разом із своїми синами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під малозначимим приводом, попередньо домовились між собою побити потерпілого ОСОБА_14 та заздалегідь, для спричинення останньому тілесних ушкоджень, підготували відрізки дерев`яних штахетників.
04.08.2016 приблизно о 22 год. 30 хв., з метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 зі своїми синами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на сільській дорозі, що в куті Плай, с. Банилів-Підгірний, Сторожинецького району, Чернівецької області очікували на ОСОБА_14 . Після того як вони побачили, що ОСОБА_15 керує їм назустріч мотоциклом марки «Мінск» на якому як пасажири були його малолітні діти: ОСОБА_16 , 2008 року народження та ОСОБА_17 , 2014 року народження, не відмовляючись від свого умислу, ОСОБА_4 при наближенні ОСОБА_14 до нього, в групі зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у заподіянням тілесних ушкоджень потерпілим та з винятковим цинізмом, що виразилось у демонстративній зневазі до загальноприйнятих норм моралі, а саме побитті малолітньої дитини, напали на ОСОБА_14 та за допомогою вказаних відрізків дерев`яних штахетників, нанесли ряд ударів по різним частинам тіла ОСОБА_18 та його малолітнім дітям ОСОБА_16 2008 року народження та ОСОБА_17 , 2014 року народження, спричинивши їм тілесні ушкодження, чим грубо порушили громадський порядок та вчинивши хуліганство.
Крім цього, 04.08.2016 року біля 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на сільській дорозі, що в куті Плай, с. Банилів-Підгірний, Сторожинецького району, Чернівецької області, під час скоєння хуліганства, за допомогою заздалегідь підготовленого відрізку дерев`яного штахетника, умисно наніс удар в лобно-скроневу ділянку голови малолітньої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходилась в вертикальному положенні на рухомому транспортному засобі - мотоцикл «Мінськ» позаду водія, спричинивши їй тілесні ушкодження у виді рани в лобно-скроневій ділянці зліва; субапоневротичної гематоми; забою головного мозку; вдавленого перелому лобної кістки зліва з компресією на головний мозок; травматичного розходження коронарного шва; множинних лінійних переломів лобної та тім`яної кістки зліва з поширенням на основу черепа, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи за № 136-Е-мд від 31.08.2016 року, за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому злочинах не визнав та пояснив, що він взагалі не був на місці злочину, а знаходився десь приблизно на відстані від 100 метрів від місця події. Бачив, що їхав мотоцикл приблизно із швидкістю 60 км/год., у якого горіло тільки переднє світло, хто був на мотоциклі він не бачив. При цьому водій різко змінив напрямок руху вправо, не впорався з керуванням, внаслідок чого з мотоцикла впала дитина на купу каміння, а водій мотоцикла не зупинився і поїхав далі. Після чого його син ОСОБА_5 схопив дитину і відніс до медсестри ОСОБА_19 . На вулиці було темно, ніякого освітлення не було, подій відбувались 04.08.2016 року приблизно о 22-23 годині вечора. Вказав, що його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали намір помститися потерпілому ОСОБА_11 , який раніше побив його сина ОСОБА_6 , а саме мали намір його побити. Коли його син ОСОБА_6 того вечора вийшов з господарства нічого йому не сказавши, він просто пішов за ним, і у нього в руках була палка з якою він постійно ходить, синів він не бачив, а також не бачив щоб хтось когось бив. Після того як ОСОБА_5 відніс дитину, вони втрьох повернулися додому. Просив не притягати його до відповідальності, оскільки, злочинів він не вчиняв. Вказав, що наміру побити дитину у них не було, просив пробачити. Цивільний позов не визнав.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав частково, а саме не визнав вчинення ним хуліганських дій та пояснив, що раніше його побив потерпілий по справі ОСОБА_11 04.08.2016 року ввечері йому передзвонив його брат ОСОБА_5 і повідомив, що бачив потерпілого ОСОБА_11 , і йому можна відомститись, та вказав йому в яку сторону рухається потерпілий. Бажаючи помститись ОСОБА_11 він погодився на пропозицію брата та пішов в ту сторону і по дорозі він підібрав штахету. Вже було темно, і їдучі по дорозі він впізнав ОСОБА_11 по звуку мотоцикла, який їхав ззаду, а він знаходився з правої сторони від потерпілого. Коли потерпілий ОСОБА_11 проїжджав повз нього, він наніс йому один удар штахетою з боку з правої сторони. Хто був на мотоциклі в момент удару не бачив бо було темно, і кому він наносить удав він так само не бачив. ОСОБА_5 в момент удару був з іншої сторони від потерпілого, при цьому він не бачив, щоб брат наносив удари, і не помітив чи було у нього щось в руці. Після цього він помітив, що з мотоцикла на дорогу впала дитина, яка почала плакати, і ОСОБА_5 взяв її на руки і поніс до сусідів, щоб надали допомогу. Після цього, він штахету викинув, по дорозі зустріли батька і всі втрьох повернулись додому. Просив його виправдати по хуліганству, та вказав що розкаюється у вчиненому.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав частково, а саме не визнав вчинення ним хуліганських дій та пояснив, що 04.08.2016 року ввечері повертаючись з спортзалу він побачив потерпілого ОСОБА_11 , який раніше побив його брата, при цьому він був без дітей. Після цього він передзвонив брату ОСОБА_6 і повідомив, що ОСОБА_11 поїхав і йому можливо «вернути» тобто побити його, на що брат погодився. Після цього він підібрав штахету та рухаючись по дорозі, йому на зустріч на мотоциклі їхав потерпілий, коли вони зрівнялись він наніс йому один удар спереду штехетою, після чого потерпілий проїхав десь приблизно 5-6 метрів і з мотоцикла впала дитина з правої сторони головою до землі, а потерпілий поїхав далі. Після цього він взяв дитину та поніс її до медсестри. На місці пригоди брата ОСОБА_6 побачив після того як наніс удар, чи наносив брат ударів він не бачив, а також не помітив чи було у брата щось у руці. Батька зустріли по дорозі коли з братом повертались. Розкаявся у вчиненому просив суд виправдати його по хуліганству.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 та часткове визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 їх вина у інкримінованих злочинах доведена наступними доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні вказав на те, що 04.08.2016 року йому передзвонила дружина щоб привезти їй ліхтарик, після чого віддавши ліхтарик біля річки дружина з свекрухою пішли до сестри, а він біля 22:30 год. повертався назад зі сторони ОСОБА_20 на своєму мотоциклі з увімкненим світлом фар. На мотоциклі знаходились його діти, син сидів спереду нього, а донька потерпіла ОСОБА_16 позаду, тримаючись руками за одяг. Виїжджаючи га головну дорогу він побачив ОСОБА_4 , який знаходився ліворуч від дороги та тримав в руках предмет схожий на біту, а порчу із ним стояв його син ОСОБА_6 , а з правого боку були його сини ОСОБА_21 та ОСОБА_5 , які також тримали в руках предмети схожі на біти. Він дуже добре їх розгледів у світлі фар, та бач їх обличчя. Майже одночасно вони підбігли до нього із двох сторін та почали наносити удари бітами по різним частинам тіла, всього десь було нанесено до десяти ударів. В ході цього він кричав, що на мотоциклі діти. Першим удар йому наніс в область лівого передпліччя ОСОБА_4 , і захищаючись від першого удару підняв руку над головою в результаті чого частина удару припала на його сина ОСОБА_17 в область чола з лівого боку, при цьому інші обвинувачені також наносили йому удари. В цей момент ОСОБА_4 спробував нанести йому другий удар, проте промахнувся та вдарив дитину ОСОБА_16 яка сиділа позаду нього, та отримала удар в область голови. Після удару ОСОБА_16 відпустила руки, перестала плакати, та втратила свідомість, він однією рукою її ще трошки тримав, проте проїхавши декілька метрів вона впала, а він зрозумівши, що його можуть позбавити життя, будучи на мотоциклі почав тікати з місця пригоди разом з сином, якого намагався врятувати. Навздогін йому ще нанесли декілька ударів. Після цього він поїхав до себе додому та залишив сина в будинку після чого вирішив повернутись за донькою. Щойно виїхав із свого господарства як до нього власним автомобілем приїхали ОСОБА_22 та його дружина та повідомили, що його донька у їхньому автомобілі. Разом вони поїхали у лікарню с.Банилів-Підгірний, а звідти доньку в Сторожинецьку ЦРЛ відвезла швидка допомога. Просив призначити обвинуваченим сувору міру покарання.
Законний предстаник малолітньої потерпілої ОСОБА_16 ОСОБА_12 в судовому засіданні вказала на те, що 04.08.2016 року ввечері передзвонила чоловікові ОСОБА_11 , щоб він привіз їй ліхтарик. Він приїхав на мотоциклі разом з дітьми, сином ОСОБА_23 та донькою ОСОБА_24 , привезли ліхтарик та поїхали назад. Потім чоловік їй передзвонив і сказав, що їх побили, донька лишилась на дорозі, а сина він привіз додому. Донька ОСОБА_16 пам`ятає про те, що їхала з батьком і братом на мотоциклі, проте сам момент отримання удару не пам`ятає. Просила суворо покарати обвинувачених.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 вказав суду, що 04.08.2016 року близько 23 години вечора, обвинувачений ОСОБА_5 приніс до його будинку дитину ОСОБА_16 та сказав, що вона впала з колеса велосипеда. Про обставини події не розказував. Дитина була при свідомості проте не говорила і не плакала, волосся було в крові, вона була нерухомою, на нашатир не реагувала. Потім він взяв дитину та разом з дружино на своїй машині поїхали до ОСОБА_11 , після чого поїхали в лікарню. Вказав, що крім ОСОБА_5 інших обвинувачених не бачив.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що 04.08.2016 року біля 22:50 год. він будучи у себе вдома почув шум на дворі. Вийшовши на двір побачив трьох осіб які йшли по вулиці, яких він не впізнав, двоє йшли попереду, а одна особа йшла позаду метрів за двадцять. Ці особи йшли в протилежну сторону він ОСОБА_25 , а саме йшли в ту сторону де живуть обвинувачені.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що він проживає приблизно на відстані 500м. від ОСОБА_26 з ОСОБА_4 сусіди. 04.08.2016 року між 22 і 23 год. він бачив обвинувачених, які йшли додому, двоє йшли спереду, а один позаду, при цьому у одного з хлопців та батька щось було в руках, якісь палиці, вони йшли спереду.
З протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 05.08.2016 року вбачається, що слідчий СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенант поліції ОСОБА_28 05.08.2016 року о 00 год. 40 хв. прийняв усну заяву від ОСОБА_11 про те, що 04.08.2014 року близько 22 години в с. Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_29 разом зі своїми синами побив його та його неповнолітніх дітей ОСОБА_16 , 2008 р.н. та ОСОБА_17 , 2014 р.н. в той час як вони разом їхали на мотоциклі.
Протоколом огляду та таблиці ілюстрацій до нього від 05.08.2016 року, зафіксовано місце де були виявлені плями крові. Слід зазначити, що таблицях ілюстрації не зафіксовано жодної купи з камінням, про яку в судовому засіданні неодноразово згадував обвинувачений ОСОБА_4 , вказуючи, що дитина впала на купу каміння, внаслідок чого тримала тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 110-Е від 05.08.2016 року, судово-медичної експертизи вбачається, що у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці: по передній поверхні правого плеча в нижній третині; на передньо-зовнішній поверхні правого плеча в середньо-верхній третині з переходом на передню поверхню грудної клітки справа; - садна: в середній третині лівого передпліччя; на спині справа в проекції 3-го ребра по лопатковій лінії. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менше як 4-ох разової травмуючої дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, цілком можливо внаслідок ударів дерев`яними бітами по строку та обставинах можуть відповідати вказаному у фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вищевказаним висновком експерта спростовуються доводи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони нанесли тільки по одному удару кожний, оскільки висновком експерта встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_11 виникли в результаті не менше як 4-ох разової травмуючої дії. При цьому підтверджуються покази ОСОБА_17 про те, що йому було нанесено більше ніж два удари.
З висновку експерта №112-Е від 05.08.2016 року, судово-медичної експертизи, вбачається, що ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження, а саме синець на чолі справа. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, які по строку та обставинах можуть відповідати вказаному у фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказаний висновок експерта також підтверджує покази потерпілого ОСОБА_11 , про те, що захищаючись від удару, частина удару припала на його сина ОСОБА_17 .
З висновку експерта 136-Е-мд від 17.08.2016 року вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження: А) садна по задній поверхні шиї; у ділянці колінних згинів. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії твердих тупих предметів, або від ударів об такі по строку виникнення можуть відповідати вказаному в фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Б) у виді рани в лобно-скроневій ділянці зліва; субапоневротичної гематоми; забою головного мозку; вдавленого перелому лобної кістки зліва з компресією на головний мозок; травматичного розходження коронарного шва; множинних лінійних переломів лобної та тім`яної кістки зліва з поширенням на основу черепа, які за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли виникнути, в результаті не менш як одноразової травмуючої дії твердих предметів, чи від ударів об такі, найбільш ймовірно під час перебування потерпілої у вертикальному положенні лівою тім`яно-лобною ділянкою голови до нападаючого по строкам та обставинам можуть відповідати вказаному у фабулі постанови. При цьому враховуючи локалізацію та морфологічні властивості всіх вище вказаних тілесних ушкоджень малоймовірне їх виникнення внаслідок падіння з положення стоячи як з попереднім прискоренням так і без такого.
З протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 16.09.2016 року та з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 детально показав при яких обставинах йому та його дітям були завдані тілесні ушкодження, його покази під час проведення слідчого експерименту відповідають тим показам, які він давав в судовому засіданні. При цьому і під час проведення слідчого експерименту і в судовому засіданні потерпілій впевнено стверджував, що потерпілій ОСОБА_16 тілесні ушкодження в області голові наніс саме обвинувачений ОСОБА_4 під час удару, внаслідок чого вона впала з мотоциклу.
Під час проведення слідчих експериментів 06.08.2016 року та 26.09.2016 року, протоколи та таблиці ілюстрацій яких були досліджені в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 показував при яких обставинах і яким чином він наносив один удар в область грудей потерпілого ОСОБА_11 , а обвинувачений ОСОБА_6 показував при яких обставинах і яким чином він наносив один удар в область зі сторони спини потерпілого ОСОБА_11 .
Разом з тим, з висновку експерта №149-Е-дод від 26.09.2016 року вбачається, що під час проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_16 , 2008 року народження, було встановлено, що локалізація та морфологічні властивості всіх тілесних ушкоджень може відповідати обставинам які зазначені під час проведення слідчого експерименту в частині визначення (відтворення) механізму виникнення тілесних ушкоджень за участю ОСОБА_11 , та малоймовірним їх виникнення при обставинах, які відображені під час слідчих експериментів за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в частині визначення (відтворення) механізму виникнення тілесних ушкоджень. Беручи до уваги локалізацію, морфологічні властивості та кількість тілесних ушкоджень малоймовірне їх виникнення внаслідок падіння з пасажирського сидіння мотоцикла.
Крім цього, під час проведення комісійної судово-медичної експертиз №019 від 20.02.2017 року, яка була проведена згідно ухвали суду від 11.01.2017 року, зважаючи на переважання за враженістю локальних ушкоджень на голові потерпілої ОСОБА_16 на ушкодження на її тілі, відсутність супутніх тангенційних ушкоджень в ділянці голови, які характерні для подібного виду травми, комісія експертів прийшла до висновку щодо малоймовірності виникнення таких ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді падіння з рухаючогося мотоцикла і вважає більш характерними для прямої травмуючої дії твердого тупого предмету з обмеженою, по відношенню до травмованої, поверхнею контактування, у тому числі, не виключено, і дерев`яної палиці.
З огляду на викладені обставини, враховуючи, що покази потерпілого ОСОБА_11 є послідовними та підтверджуються іншими доказами, які були досліджені в судому засіданні, суд вважає їх достовірними.
При цьому, суд критично відноситься до показів обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щодо механізму нанесення ними ударів потерпілому, а також відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 на місці вчинення злочину та вважає їх такими, що спрямовані заплутати суд при з`ясуванні істини по справі.
Також суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не був на місці скоєння злочину та не наносив ударів потерпілим, оскільки вказуючи на те, що він був на відстані близько 100 метрів від місця скоєння злочину та погану видимість через темну пору, про що наголошували всі учасники справи, обвинувачений в судовому засіданні пояснював як їхав мотоцикл, на яку сторону впала дитина з мотоцикла, вказував, що на місці де впала дитина була купа з камінням, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, при цьому також він чітко вказував, що своїх синів на місці злочину не бачив.
Слід також зазначити, що будучи допитам в судовому засіданні 28.11.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 чітко стверджував, що він та його син обвинувачений по справі ОСОБА_6 , 06.08.2016 року ввечері після того як передзвонив ОСОБА_5 , йшли помститись потерпілому ОСОБА_11 , а саме мали намір його побити, у зв`язку з тим, що потерпілий раніше побив його сина ОСОБА_6 . Проте, в під час допиту 22.03.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що він того вечора після того як його син ОСОБА_6 вийшов з хати він просто пішов за ним, при цьому не знаючи куди направляється син і з якою метою.
За таких обставин, суд визнає показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків, дані, які містять протоколі огляду місця події та додатках до нього, протоколі проведення слідчих експериментів з потерпілим та додатки до них, всі наведені вище висновки експертів, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , яке супроводжувалось порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, в ході якого ОСОБА_4 також наніс тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_16 .
Слід зазначити, що ОСОБА_21 не було повідомлено про підозру, йому не було висунуто обвинувачення, а тому суд не жодним чином не встановлює його участь у вчиненні злочину. При цьому ні сторона захисту на сторона обвинувачення про клопотала перед судом про допит цієї особи як свідка.
Кваліфікуючи дії обвинувачених як хуліганство, а саме грубе порушення громадського порядку, суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин події яка відбулася, а саме особливої зухвалості, яка полягала у нанесенні тілесних ушкоджень несподівано для потерпілих, під час їх руху по дорозі на мотоциклі, винятковим цинізмом, який виразився у нанесенні тілесних ушкоджень дитині.
У роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Крім цього, Верхвний Суд України у своїй постанові від 04 жовтня 2012 року (справа №5-17кс12) акцентував увагу на тому, що фактично при відмежуванні хуліганства від, зокрема посягань проти життя і здоров`я людини необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковане як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи: засуджені і потерпілі між собою були знайомі; до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.
При цьому, незважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і потерпілий ОСОБА_11 були знайомі між собою та перебували у неприязних відносинах між собою, і зі змісту протиправних дій кожного обвинуваченого простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю саме потерпілого ОСОБА_11 , в даній конкретній ситуації обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_16 взагалі не перебували у будь-яких відносинах та не були знайомі. Поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень в даному випадку жодним чином не могла бути поведінка потерпілого ОСОБА_11 , а особливо потерпілої малолітньої ОСОБА_16 , оскільки така поведінка має відбутись до початку протиправних дій з боку обвинувачених, і фактично ці події мають бути нерозривні у часі.
В даному випадку, як стверджували самі обвинувачені, приводом для нанесення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень стало те, що останній побив обвинуваченого ОСОБА_6 в липні 2016 року. Даних про те, що потерпілий вчинив якісь протиправні дії проти інших обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , раніше або безпосередньо перед нанесенням тілесних ушкоджень судом не було встановлено.
Слід зазначити, що особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні, а поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
В даному випадку, суд вважає, що дії обвинувачених були викликані під малозначним приводом та були позбавлені будь-якої необхідності в той момент.
Також не є визначальним для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин.
З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, із застосуванням предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, і крім цього суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України, суд виходить з наступного.
Так, суб`єктивна сторона умисного тяжкого тілесного ушкодження обов`язково характеризується прямим умислом тільки у двох випадках тоді, коли воно має характер мучення, і при заподіянні його з метою залякування потерпілого або інших осіб. В інших випадках умисел може бути як прямим, так і непрямим.
Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ст.24 КК України).
Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 наносячи удар по мотоциклу який рухався усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, а саме те, що він може нанести тілесні ушкодження особі, або особам які перебувають на мотоциклі, та передбачав суспільно небезпечні наслідки цього діянні.
При цьому той факт, що тяжкі тілесні ушкодження були нанесені не потерпілому ОСОБА_11 , якому він бажав нанести тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_16 , не спростовує доводи сторони обвинувачення щодо кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 КК України.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (ч.2 ст.65 КК України), при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.ст.65, 103 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку тощо.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України суд визнає його часткове визнання своєї вини, сприяння у розкритті злочину та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України суд визнає його часткове визнання своєї вини, сприяння у розкритті злочину та вчинення злочину неповнолітнім.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив декілька злочинів, які відноситься до категорії тяжких, характер вчинення злочинів та обставини при яких вони були скоєні, ту обставину, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в томі числі за нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , при цьому вчинив новий злочини, його негативну характеристику по місцю проживання, його стан здоров`я (ішемічна хвороба серця, серцева недостатність, хронічне обструктивне захворювання легень) та позицію потерпілих, які просять призначити суворе покарання.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан його здоров`я, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлювали б його тримання під вартою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинені ним злочини в межах санкцій статей, які йому інкримінують, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, буде відповідати цілям покарання, а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. При цьому підстав для призначення покарання з застосуванням вимог ст.69 КК України суд не знаходить.
Враховуючи обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, характер вчинення злочину та обставини при яких він був скоєний, ту обставину, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання. При цьому суд також враховує молодий вік ОСОБА_5 , який на момент вчинення злочину був неповнолітнім, злочини вчинив вперше, його поведінку після скоєння злочину, а саме надання допомоги потерпілій, а тому в даному випадку, суд вважає, що для досягнення мети покарання не має необхідності у його ізоляції від суспільства, проте на нього слід покласти ряд обов`язків під час іспитового строку. При цьому за глибоким переконанням суду в даному конкретному випадку саме така міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення.
Призначаючи вид та міру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, характер вчинення злочину та обставини при яких він був скоєний, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання. При цьому суд також враховує, що ОСОБА_6 , є неповнолітнім, злочини вчинив вперше, і в даному випадку, суд вважає, що для досягнення мети не має необхідності у його ізоляції від суспільства, проте на нього слід покласти ряд обов`язків під час іспитового строку. При цьому за глибоким переконанням суду в даному випадку саме така міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення.
Цивільний позов ОСОБА_12 , яка діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_16 слід задовольнити частково виходячи за наступного.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ст.1177 ЦК України).
З висновків досліджених в судовому засіданні судово-медичних експертиз потерпілої ОСОБА_16 вбачається, що потерпіла перебувала тривалий час на лікуванні в закладах охорони здоров`я, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, понесла матеріальні витрати, копії документів на підтвердження яких були подані до позовних заяв, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5671,33 гривень підлягають до задоволенню.
Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди завданої потерпілій ОСОБА_16 суд враховує, що остання внаслідок вчинення злочину отримала тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до довготривалого розладу здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих обставинах, глибину фізичних та душевних страждань.
Разом з цим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди саме в заявлених в позовних вимогах сумах, так як немає і не може бути абсолютних критеріїв майнового виразу душевного болю, морального страждання, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням позивача і може мати суто умовний вираз. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з конкретних обставин, які мають суттєве значення, матеріального стану сторін та, враховуючи вимоги розумності й справедливості, вважає, що належному і дійсному її розміру відповідатиме сума моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 177, 178, 183, 197, 349, 368, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочинів передбачених ч.1 ст.121 КК України та ч.4 ст.296 КК України і призначити йому міру покарання:
-за ч.4 ст.296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.121 КК України 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити утримання під вартою, а строк відбування покарання обчислити з 05 серпня 2016 року, тобто з моменту взяття його під варту, зарахувавши йому строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а саме один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України і призначити йому міру покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України і призначити йому міру покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_12 , яка діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_16 задовольнити частково.
Речові докази по справі, які зберігаються в камері речових доказів Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, а саме:
-дві пари джинсових штанів повернути власнику ОСОБА_4 ;
-деревяну палицю довжиною 1,5 метра та дерев`яну біту - знищити.
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Судддя: ОСОБА_1