Провадження по справі № 1кс /522/2718/17
У Х В А Л А

16 лютого 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеси, українцю, громадянину України, з середньою освітою, тимчасово не працюючому, не одруженому, не судимому, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

Відділом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000901 відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 21.12.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 20.12.2016, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_6 , не маючи права керувати транспортними засобами будь-яких категорій, приступив до керування власного автомобіля «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 , та почав здійснювати рух, порушивши п. 2.1 «а» «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), яким передбачено: п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

В той же день, приблизно о 16:40 год. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 , в темний час доби, при достатній видимості, в умовах вологої проїзної частини, здійснював рух по вул. Генерала Петрова з боку вул. Космонавтів в напрямку вул. Варненська, зі швидкістю 40-50 км/г.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти буд. № 9 вул. Генерала Петрова, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра», ОСОБА_6 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.

При об`єктивній можливості бачити дорожні знаки, дорожню розмітку та малолітнього пішохода, що починає перехід в межах пішохідного переходу, ОСОБА_6 не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частини і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, не надав останньому перевагу в русі, допустивши при цьому порушення вимог п.п. 2.3 «б», 18.1 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено: п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; внаслідок чого, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , який здійснював рух по пішохідному переходу в темпі середнього кроку, зліва на право, за ходом руху керованого ОСОБА_6 автомобіля.

У результаті зазначеної ДТП малолітній пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Відповідно до висновку експерта № 1022-4020/2016 від 25.01.2017 року при дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: садна обличчя, крововилив у м`які тканини голови, крововилив під м`які мозкові оболонки, забій головного мозку; закрита травма грудної клітки: забої легенів; травма кінцівок; садна, синець кінцівок, закритий перелом правої стегнової кістки. Множинність, поєднаність, поліморфізм, локалізація та механізм утворення ушкоджень (ударна дія) у ОСОБА_7 свідчать про те, що останні могли утворитися в результаті транспортної травми від дії деталей і поверхонь автомобілю та дорожнього покриття. Всі ушкодження у своїй сукупності були небезпечними для життя і за цим критерієм мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку з вищевказаною закритою черепно-мозковою травмою у вигляді кровили вів під м`які мозкові оболонки, забою головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 став набряк головного мозку.

Таким чином під час досудового розслідування встановлено достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Крім того, 20.12.2016 приблизно о 16:40 год. у ОСОБА_6 , після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди на а/м «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 , напроти буд. № 9 вул. Генерала Петрова в м. Одесі, виник раптовий злочинний умисел на не надання допомоги особі, яку він своїми діями поставив в безпечне для життя положення, та зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Так, у зазначений день та час ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, у порушення вимог п. 2.10 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), згідно з якими водій зобов`язаний: п. 2.10 ПДР «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті"г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; навмисно не зупинився на зазначеному автомобілі, й не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілому не прийняв, швидку медичну допомогу для надання допомоги потерпілому не викликав, в органи міліції про дорожньо-транспортний випадок не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги потерпілого малолітнього пішохода ОСОБА_7 , що перебував у небезпечному для життя положенні, і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпомічного стану, хоча ОСОБА_6 повинен був надати йому допомогу, при тому, що сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Таким чином під час досудового розслідування встановлено достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України за кваліфікуючими ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Таким чином, установлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим відділом слідчого управління ГУ НП в Одеській області 21.12.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеси, українцю, громадянину України, з середньою освітою, тимчасово не працюючому, не одруженому, не судимому, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2016 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, який припиняє свою дію 19:00 години 20.02.2017.

Допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , свою вину визнав у повному обсязі, однак під час допиту та у ході слідчого експерименту надавав неоднозначні показання, які потребують експертної оцінки.

Строки досудового розслідування 13.02.2017 продовжено заступником прокурора Одеської області до 4-х місяців, тобто до 21.04.2017.

В ході досудового розслідування призначено судові: медичну, медико-криміналістичну, автотехнічну та транспортно трасологічну експертизи, допитано в якості свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , визнано потерпілим та допитано в якості потерпілого батька загиблого пішохода ОСОБА_17 , повідомлено про підозру та допитано в якості підозрюваного ОСОБА_6 , з його участю проведено слідчий експеримент на місці події з метою уточнення його показань.

У зв`язку із цим, слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив задовольнити в повному обсязі, вважаючи мету і підстави продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 повністю обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на продовження дії найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, ще мають місце, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання підозрюваного під вартою, посилаючись на те, що ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу, на даний час зменшились або відпали, потерпілий та свідки у вказаному кримінальному провадженню вже були допитані, тому ОСОБА_18 не зможе на них впливати, окрім цього він є раніше не судимою особою, позитивно характеризується, тому він не буде вчиняти нові злочини. Також, ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки мешкає за постійною адресою з батьками, тому він не буде переховуватись від органу досудового слідства та суду. У зв`язку з викладеним, адвокат ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 менш суворий, ніж тримання під вартою.

Вивчивши надані матеріали кримінального провадження, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, вислухавши думку прокурора, слідчого та адвоката, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Ризики, передбачені ст. 177 чинного КПК України, залишилися, про що свідчить тяжкість кримінального правопорушення та те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, слідчі дії проведені не в повному обсязі.

Повідомлення про підозру підтверджується: протоколом огляду місця події, схемою до нього, протоколом огляду транспортного засобу, фото-таблицею, показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновком судово-медичної експертизи, показаннями підозрюваного та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Проте, закінчити розслідування даного провадження у зазначені строки у органу досудового слідства не виявилось за можливе через особливу складність провадження. Для закінчення досудового слідства та прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами, органу досудового слідства необхідний більший термін для виконання наступного: проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , з метою уточнення її показань. Після здобуття вихідних даних необхідно призначити авто-технічну експертизу по дослідженню обставин наїзду на пішохода ОСОБА_7 автомобілем «Toyota Corolla».

Обставинами, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, та являються ризиками, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На даний час досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку з чим підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Вказані обставини, які викладені в клопотання слідчого, були також підтверджені в судовому засіданні прокурором, який пояснив, що матеріалами кримінального провадження підтверджена підозра вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. По справі проводяться відповідні слідчі дії, направлені на дослідження та отримання додаткових доказів на підтвердження факту вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозрюваному ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ,при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, його поведінка, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Інших обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України і необхідність продовження строку відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Зважаючи на те, що на момент розгляду клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, зменшились, а саме свідки та потерпілі у кримінальному провадженні на даний час вже допитані органом досудового розслідування, а тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного та його майновий стан, вважаю за можливе застосовувати до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ст. 182 ч. 5 КПК України якщо слідчий суддя встановив, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

З урахуванням майнового стану підозрюваного, обґрунтованої на даний час підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні якого ОСОБА_6 пред`явлена підозра, усіх обставин справи, слідчий суддя вважає встановити суму застави, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 201, 202, 309, 395 слідчий суддя,
У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб, тобто до 17.04.2017 року в Одеській УВП-21.

Визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/2718/17.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого у розумні строки;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали обчислюється з моменту винесення , тобто з 16.02.2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
16.02.2017