У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6473/16

№ 1-м/183/1/17

12 квітня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України, -

в с т а н о в и в:
Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року з урахуванням вироків цього ж суду від 01.04.2011 року та від 17.09.2013 року, а також змін, внесених апеляційною ухвалою Хабаровського крайового суду Російської Федерації від 05.06.2014 року щодо засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України.

У клопотанні також ставиться питання про вирішення питань щодо виконання вироків Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року, 17.09.2013 року та від 01.04.2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 штрафу в сумі 15000 рублів, на користь потерпілого ОСОБА_5 38 843 рублів 92 копійки майнової шкоди, та процесуальних витрат в сумі 13 200 рублів.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, подане до суду клопотання містить прохання про проведення судового розгляду за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що клопотання підлягає задоволенню, висловив свою позицію щодо приведення зазначеного вище вироку у відповідність із законодавством України.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, суд прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Правовою базою для вирішення питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка ратифікована Україною 22 вересня 1995 року і набула чинності для України 1 січня 1996 року (надалі Конвенція). Безпосередньо дані відносини регулюються п. "b" ч. 1 ст. 9, ст. 11 цієї Конвенції.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

До клопотання Міністерством юстиції України подані всі необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 610 КПК України, а саме: копія вироку разом з документом, що підтверджує набрання ним законної сили; текст статей Кримінального кодексу Російської Федерації; документ про тривалість відбутої частини строку покарання; заява засудженого про згоду на передачу його для відбування покарання в Україні; інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого.

Так, згідно наданих документів вказаний вище вирок від 01.04.2014 року набрав законної сили 05.06.2014 року, ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ ВК №14 УФСВП Росії по Хабаровському краю, кінець відбуття строку покарання 02.01.2023 року. За місцем відбування покарання ОСОБА_4 характеризується позитивно, за станом здоров`я здоровий, працездатний, може слідувати етапом. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом ДМС України від 03.11.2015 року №6.4/10487-15. Засуджений ОСОБА_4 09.02.2015 року написав заяву та виявив бажання про його переведення для подальшого відбуття покарання в Україні.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №3127/5 від 31.10.2016 року Міністерством юстиції України було прийнято рішення про прийняття громадянина України ОСОБА_4 з Російської Федерації в Україну для подальшого відбування покарання, призначеного вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року з урахуванням вироків цього ж суду від 01.04.2011 року та від 17.09.2013 року, а також змін, внесених апеляційною ухвалою Хабаровського крайового суду Російської Федерації від 05.06.2014 року.

Відповідно до п. "b" ч. 1 ст. 9 Конвенції компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 Конвенції передбачено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:

а) повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;

b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;

c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і

d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

З матеріалів клопотання суд вбачає, що вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за п. «в» ч. 2 ст. 158, п. «в» ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 69 КК РФ до штрафу у розмірі 15 000 рублів. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 10 000 рублів.

Вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 17.09.2013 року громадянина України ОСОБА_4 засуджено за п. «в» ч. 2 ст. 158, п. «в» ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 69 КК РФ до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 38 843 рублів 92 копійки.

Вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року, зміненого апеляційною ухвалою Хабаровського крайового суду Російської Федерації від 05.06.2014 року, громадянина України ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 105 КК РФ до 9 років позбавлення волі. Згідно ч. 5 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком від 17.09.2013 року, остаточне покарання призначено у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Покарання у виді штрафу в сумі 15000 рублів за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року постановлено виконувати самостійно. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід федерального бюджету процесуальні витрати в сумі 13 200 рублів.

Так, пункт «в» ч. 2 ст. 158 КК РФ, за яким було засуджено ОСОБА_4 вироками Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року та від 17.09.2013 року, передбачає кримінальну відповідальність за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену із спричиненням значної шкоди громадянину.

Частина 1 ст. 105 КК РФ, за якою було засуджено ОСОБА_4 вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року, зміненого апеляційною ухвалою Хабаровського крайового суду Російської Федерації від 05.06.2014 року, передбачає кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне спричинення смерті іншій людині.

Вчинені ОСОБА_4 на території Російської Федерації злочини є кримінально каранними діяннями за кримінальним законодавством України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 610 КПК України засудженому слід визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.

Суд приймає до уваги, що п. «в» ч. 2 ст. 158 КК РФ за кваліфікуючою ознакою спричинення значної шкоди громадянину, відповідає ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдала значної шкоди потерпілому.

Також, ч. 1 ст. 105 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Отже, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 15 000 рублів. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч.ч. 3,4 ст. 610 КПК України визначенню підлягає лише строк покарання виключно у виді позбавлення волі, призначене громадянину України вироком суду іноземної держави. Оскільки за цим вироком ОСОБА_4 призначено покарання не у виді позбавлення волі, а у виді штрафу, беручи до уваги неможливість погіршення становища засудженого вироком суду Російської Федерації в порівнянні із законодавством України - санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, суд не вбачає правових підстав для приведення цього вироку у відповідність до законодавства України.

Також, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 17.09.2013 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, та визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. При цьому суд враховує, що санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає мінімальне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Однак, беручи до уваги вимоги ст. 11 Конвенції та ч.ч. 3,4 ст. 610 КПК України щодо неможливості погіршення становища засудженого вироком суду Російської Федерації в порівнянні із законодавством України, суд не вбачає правових підстав визначати інший строк цього покарання.

Крім того, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року, зміненого апеляційною ухвалою Хабаровського крайового суду Російської Федерації від 05.06.2014 року, за ч. 1 ст. 115 КК України, та визначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 17.09.2013 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Покарання у виді штрафу в сумі 15000 рублів за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року згідно ч. 3 ст. 72 КК України слід виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід рахувати з 01 квітня 2014 року. Зарахувати у строк відбування покарання час тримання ОСОБА_4 під вартою з 03 липня 2013 року по 31 березня 2014 року відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, чинним законодавством України не передбачено.

Відповідно до ч. 6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Згідно вироку Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 17.09.2013 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 38 843 рублів 92 копійки. Однак згідно довідки ФКУ ВК-14 УФСВП Росії по Хабаровському краю від 13.12.2016 року виконавчий лист №1-706/2013 від 16.10.2013 року про стягнення на користь ОСОБА_5 38 843 рублів 92 копійки погашений у повному обсязі. За таких обставин питання щодо виконання вказаного вироку в цій частині слід залишити без розгляду.

Також, вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року з ОСОБА_4 стягнуто в дохід федерального бюджету процесуальні витрати в сумі 13 200 рублів. Згідно довідки ФКУ ВК-14 УФСВП Росії по Хабаровському краю від 13.12.2016 року виконавчий лист №1-130/14 від 14.08.2014 року про стягнення в дохід держави 13 200 рублів не виконаний.

Відповідно до ч. 3 ст. 535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа, у якому зазначається, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Оскільки в резолютивній частині вироку Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року та довідках ФКУ ВК-14 УФСВП Росії по Хабаровському краю (зазначено лише реквізити депозитного рахунку цієї установи) відсутні необхідні дані, за якими слід проводити стягнення, питання про стягнення процесуальних витрат також слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, ст. 610 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо засудженого громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, - задовольнити.

Вирок Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року з урахуванням вироків цього ж суду від 01.04.2011 року та від 17.09.2013 року, а також змін, внесених апеляційною ухвалою Хабаровського крайового суду Російської Федерації від 05.06.2014 року щодо засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 15 000 рублів.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 17.09.2013 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, та визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року, зміненого апеляційною ухвалою Хабаровського крайового суду Російської Федерації від 05.06.2014 року, за ч. 1 ст. 115 КК України, та визначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 17.09.2013 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Покарання у виді штрафу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) рублів за вироком Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2011 року згідно ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити раніше обраний тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 01 квітня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання час тримання ОСОБА_4 під вартою з 03 липня 2013 року по 31 березня 2014 року.

Питання про виконання вироку Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 17.09.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 майнової шкоди в сумі 38 843 рублів 92 копійки та вироку Жєлєзнодорожнього районного суду м. Хабаровська Російської Федерації від 01.04.2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 процесуальних витрат в сумі 13 200 рублів залишити без розгляду.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органа виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1