Номер провадження: 11-сс/785/1268/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

представника ПП "Інтермедіка Одеса" - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ПП "Інтермедіка Одеса" на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0002387 від 04.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про арешт майна в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002387 від 04.05.2017 року, та накладено арешт на лабораторне діагностичне обладнання:

- AVDIA 120 with Autosampler, refurbished Serial number SR33120317;

- DIMENSION XPAND PLUS W/O HM INTERNATIONAL Serial number ;

- BEP2000 (ANALYSER SNCL.PC) Serial number ;

- CA-560 ANALYSER Serial number A4603;

- Centaur XP System Serial number SRL15671035;

- IMMULITE 2000 refurbished Serial number G2287;

- IMMULITE 2000 refurbished Serial number I3133.

Ухвала мотивована тим, що вказане майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, тобто може бути предметом злочинного посягання та речовим доказом у кримінальному провадженні, а не накладення арешту на нього може призвести до негативних наслідків.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах ПП "Інтермедіка Одеса" подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною та просить її скасувати.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги адвокат зазначає, що ПП "Інтермедіка Одеса" є законним власником вищевказаного обладнання, оскільки придбало його на підставі договору купівлі-продажу з ТОВ "Гемо медика Одеса", а також на законних підставах здійснює свою підприємницьку діяльність у приміщенні, в якому вказане майно розташоване. Представник вважає, що в даному випадку мають місце господарські правовідносини між двома суб`єктами господарювання, які повинні вирішуватись в рамках господарського судочинства.

Прокурор в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомив, а т ому колегія суддів визнає причину неявки до суду прокурора неповажною і вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновків про таке.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною першою статті 172 КПК України встановлено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Так, прокурором при складанні клопотання про накладення арешту на майно не дотримані вимоги ч.2 ст.171 КПК України, зокрема, у клопотанні не вказано: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, розмір заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.
На переконання апеляційного суду, слідчі судді та суди апеляційної інстанції не повинні формально підходити до розгляду невмотивованих клопотань слідчого, оформлених без дотримання встановлених у кримінальному процесуальному законі вимог.

Встановлений апеляційним судом факт невідповідності вимогам закону клопотання слідчого, яке слідчий суддя районного суду, маючи таку можливість, не повернув органу досудового розслідування, а прийняв його до розгляду та, більш того, безпідставно задовольнив, на переконання апеляційного суду, унеможливлює розгляд даного клопотання слідчого по суті.

Вищевказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, клопотання слідчого було розглянуто неповно та однобічно, внаслідок чого слідчий суддя дійшов передчасного висновку про зазначене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки в клопотанні слідчого не зазначені відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом.

Вищевикладені порушення є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За наявних недоліків клопотання та доданих матеріалів слідчий суддя взагалі не мав можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути його, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність відмови в накладенні арешту на майно з підстав, викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, враховуючи вищезазначені порушення, допущені під час оформлення клопотання та додаткових матеріалів, є передчасним, необґрунтованим і не узгоджується з вищевказаними вимогами кримінального процесуального Закону та Конвенції.

З витягу з ЄРДР вбачається, що внесені відомості до реєстру за ст. 356 КК України щодо того в травні 2017 року надійшло повідомлення до правоохоронних органів щодо самоправних дій зі сторони керівництва ТОВ «Гемо Медико Одеса» з приводу продажу лікарського обладнання.

Диспозиція ст.. 356 КК України передбачає, що самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадянським інтересам або інтересам власника.

Разом з тим, з клопотання і матеріалів доданих до нього відсутні будь-які відомості та докази того, що діями з продажу обладнання нанесені якісь збитки. Вказана сума збитків також і спростовується долученим договором купівлі-продажу обладнання № 12 від 18.04.2017 року (а.с.11-13)

Учасники судового провадження в своїх пояснення вказали про відсутність будь-яких цивільно-правових спорів між сторонами, а також відсутність судових спорів в порядку цивільного або господарського судочинства.

За наведених обставин з клопотання не вбачається в чому саме полягає самоправство в даному випадку і які його ознаки вбачаються в діях керівництва ТОВ «Гемо Медико Одеса», а також чим це підтверджується, що свідчить про невідповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги і вважає необхідним її частково задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ПП "Інтермедіка Одеса" задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про арешт майна в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002387 від 04.05.2017 року, та накладений арешт на лабораторне діагностичне обладнання:

- AVDIA 120 with Autosampler, refurbished Serial number SR33120317;

- DIMENSION XPAND PLUS W/O HM INTERNATIONAL Serial number ;

- BEP2000 (ANALYSER SNCL.PC) Serial number ;

- CA-560 ANALYSER Serial number A4603;

- Centaur XP System Serial number SRL15671035;

- IMMULITE 2000 refurbished Serial number G2287;

- IMMULITE 2000 refurbished Serial number I3133., - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання повернути прокурору процесуальному керівнику в даному кримінальному провадженні та надати строк у 72 години з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4