Справа № 308/1367/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2003 року, -
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням, в якому просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення, у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України та ЗУ №838-VIII від 26.11.2015 року, зокрема з розрахунку один день попереднього ув`язнення зарахувати за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали вимоги клопотання.
Прокурор в судовому засіданні вважала клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі. Висловилася про неможливість задоволення даного клопотання з тих підстав, що Закон України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року передбачений для застосування щодо осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, під час виконання вироку, питання застосування вказаного Закону від 26 листопада 2015 року має вирішуватись відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2003 року ОСОБА_5 засуджено за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п. 1, 6, 12 ст.115, 257, ч.4 ст.187, ч. 2 ст.142, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 27 січня 2004 року зазначений вирок апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2003 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін.
11.02.2016 року засуджений ОСОБА_5 , звернувся із вказаною вище заявою до суду, обґрунтовуючи її тим, що з 24.12.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII (далі Закон № 838-VIII).
З цих підстав засуджений просив суд зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку день ув`язнення за два дні позбавлення волі до моменту набрання вироком законної сили.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2016 р. в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2003 року відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2016 р. ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2016 р. скасовано, матеріали провадження направлено на новий розгляд до того ж суду.
24.12.2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст. 72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за № 838-УПІ.
Статтею 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання). Тобто, довічне позбавлення волі є основним та безстроковим видом покарання, межі дії якого у часі законом не встановлено (хоча і триває в часі), відповідно до якого засуджений за вироком суду ізолюється від суспільства і примусово поміщується до кримінально-виконавчої установи виправної колонії максимального рівня безпеки без зазначення у вироку строку його тримання там.
Існування системи покарань, окреме визначення Законом вказаних покарань як окремих з переходом від менш суворого покарання ( позбавлення волі на певний строк) до більш суворого (довічне позбавлення волі), свідчить про те, що вказані покарання є різними видами покарань, які не підлягають ототожненню.
Згідно вимог ст.72 ч.5 КК України, у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У частині першій даної статті визначено співвідношення між покараннями різних видів для цілей їх складання при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів та вироків. Окрім того, у частині третій цієї ж статті зазначено, що штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю складанню з іншими видами покарання не підлягають та виконуються самостійно.
Довічне позбавлення волі, на відміну від штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, не підлягає складанню з іншими видами покарання, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 70 та ч. 2 ст. 71 КК поглинає менш тяжкі покарання.
У кримінальному праві строковість покарання має свій специфічний юридичний зміст, який передбачає конкретну часову визначеність моменту припинення відбування (виконання) покарання, тобто моменту, коли каральний потенціал відповідного покарання буде вичерпаний щодо особи. Довічне позбавлення волі подібною конкретністю не відзначається, що власне й робить його безстроковим у юридичному сенсі.
Одиничне положення кримінально-виконавчого закону (ч. 6 ст. 151 КВК) не може бути свідченням строкового характеру довічного позбавлення волі.
Диспозиція ст.72 ч.5 КК України вказує саме на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, так як воно не має строкового виміру.
Єдиною можливістю реалізації права засудженого до довічного позбавлення волі на пом`якшення призначеного покарання, є передбачений ст.87 КК України акт про помилування, яким засудженому до покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінене на покарання на строк не менше 25 років позбавлення волі.
Як зазначено у п. 3 листа Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування окремих положень Закону України № 838- VІІІ від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» правила закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.
Посилання на те, що неперерахування засудженому строку попереднього ув`язнення є порушенням його законних прав і свобод, передбачених Конституцією України та іншими законодавчими актами не заслуговують на увагу, оскільки відмова судом засудженому до довічного позбавлення волі у задоволенні клопотання про зарахування строку його попереднього ув`язнення в термін відбуття ним покарання у виді довічного позбавлення волі ніяким чином не впливає на його права та обов`язки, як громадянина та особи, що засуджена до покарання у виді довічного позбавлення волі, що встановлюються законодавством України та гарантуються ст. 24 Конституції України.
Враховуючи вищенаведене, в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , засудженого до довічного позбавлення волі, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно ч.5 ст. 72 КК України слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 369-372, 392, 537, 539 КПК України, ст. 72 КК України, суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2003 року - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1