УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 001 44, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Христинівка Черкаської обл., громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_6 з погодженим з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 31.05.2017 повідомлено про підозру за декількома епізодами злочинних дій, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, вказане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

У період з березня по 30 травня 2017 року ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 створили стійке об`єднання для особистого збагачення шляхом придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу «метадон».
Відповідно до попередньо розробленого злочинного плану організована група налагодила постачання та збут наркозалежним особам наркотичного засобу «метадон» у м. Василькові Київської області.
ОСОБА_4 був активним учасником організованої групи, особисто приймав участь у незаконному зберіганні з метою збуту і збуті наркотичного засобу «метадон», приймав замовлення на купівлю наркотичного засобу, повідомляв рахунки банківських карток, на які мали надходити грошові кошти, у спеціальних схованках розміщував «закладки» з наркотичними засобами.
Таким чином, ОСОБА_4 у складі організованої групи здійснював незаконний збут наркотичного засобу.

Рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2017 відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.07.2017.

Постановою заступника прокурора Київської області від 19.07.2017 строк досудового розслідування продовжений до чотирьох місяців, тобто до 30.09.2017.

На переконання слідчого, раніше встановлені ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, приховування або спотворення речей, що мають значення для кримінального провадження, вчинення тиску на свідків та продовження цієї ж злочинної діяльності або вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися.

З огляду на неможливість завершення розслідування, з метою проведення слідчих та процесуальних дій слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, оскільки, на їх думку, підозра не обґрунтована, наведені стороною обвинувачення ризики не підтверджуються матеріалами розслідування, оскільки базуються лише на припущеннях слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.
Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини»зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2017 ризиком неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнана можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, приховування або спотворення речей, що мають значення для кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження злочинної діяльності.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки останнього, слідчий суддя відмічає, що ризиком, у даном випадку, слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зауважив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Характер інкримінованого підозрюваному злочину свідчить про наявність підстав для негативної оцінки моральних якостей ОСОБА_4 , що підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Також вагомим є ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може сховати або спотворити речі, що мають значення для кримінального провадження, оскільки на цей час органом досудового розслідування проведений не повний обсяг слідчих дій, спрямованих на відшукання та вилучення речових доказів, документів тощо.

Крім того, враховуючи характер інкримінованих діянь, які вчинені з корисливих мотивів, факт того, що підозрюваний не працевлаштований, офіційного та стабільного джерела доходів не має, не виключено, що здійснення злочинної діяльності було єдиним способом заробітку, отже ризик того, що ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність є реально існуючим.

У той же час малоймовірним виглядає ризик того, що ОСОБА_4 може здійснити незаконний вплив на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати ризики невиконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора, у подальшому необхідно отримати результати призначених експертиз, змінити раніше оголошену підозру, ознайомити підозрюваних та їх захисників з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Частиною 3 статті 197 КПК передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений у межах строку досудового розслідування.
Приймаючи до уваги, що постановою заступника прокурора Київської області від 19.07.2017 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до 30.09.2017, саме у цих часових межах можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя визначає розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК розмір застави, слідчий суддя вважає, що застава у межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст.182 КПК, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою по 23 вересня 2017 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у сумі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) грн.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві(, Банк-одержувач Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО 820172, розрахунковий рахунок № 2089, призначення застава для Шевченківського районного суду м. Києва).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого СУ ГУ НП у Київській області, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця перебування.

У разі внесення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

На ухвалу слідчого судді до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1