У Х В А Л А
17 грудня 2016р. слідча суддя Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тернопільської обл., Борщівського р-ну, с. Озеряни, українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить службу на посаді начальника відділення підготовки водіїв та механіків-водіїв військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «підпоковник»;
за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000342 від 12.12.2016 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, -
в с т а н о в и л а:
17 грудня 2016 року слідчий Військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання зіслався на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Отримана підполковником ОСОБА_6 від молодшого сержанта ОСОБА_7 неправомірна вигода у розмірі 7 000 грн. виявлена та вилучена 15.12.2016 під час проведення огляду місця події у повному обсязі.

15.12.2016 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України. Повідомлення про підозру складено 16.12.2016 та цього ж дня вручено ОСОБА_6 .

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події, а також іншими матеріалами кримінального провадження №0000342 від 12.12.2016.

Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України є необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_6 під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищувати та приховувати або спотворити речі, документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

У судовому слідчий та прокурор підтримали клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що підозра не обґрунтована, відсутні ризики, на які покликається прокуратура та не розглянуто можливість обрання альтернативних запобіжних заходів.
Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши пояснення учасників, за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено достатніх підстав для висновку про наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, виховує двох дітей, одна з них прийомна, інша усиновлена; також ОСОБА_6 здійснює догляд за інвалідом І групи з дитинства ОСОБА_10 (братом дружини); дружина ОСОБА_6 тяжко хворіє. Крім того, ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем служби, нагороджувався медаллю, приймав участь в АТО. Вказані обставини спростовують обґрунтованість вказаного ризику.
Встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Проте, саме по собі обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.

Як зазначено у ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
В ході розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Одного лише припущення, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді не надано.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою обмежуються конституційні права і свободи особи ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і дотримання ним належної процесуальної поведінки.

Положеннями п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 № 4 передбачено, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у зобов`язанні підозрюваного виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Беручи до уваги вищевикладене, слідча суддя вважає, за необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, що буде пропорційно, помірно, та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитиме п.2 ч.3 ст.132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.131,132,176-178,181,183,193,194,197,309,369-372 КПК України, слідча суддя, -
у х в а л и л а:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі населеного пункту за місцем служби та місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;
- у випадку наявності закордонного паспорту здати його в територіальний орган ДМС України за місцем проживання;
Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня її постановлення до 16 лютого 2017р. включно.
Виконання ухвали покласти на слідчого Військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 22.12.2016 р. о 11:45 год.
Суддя ОСОБА_11 -Шумська