Ухвала

Іменем України

Справа № 712/13002/15-к

Номер провадження 1-кп/712/42/17

СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРКАСИ
07 серпня 2017року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі колегії:

головуючого судді - ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченних п.7ч.2 ст.115, ч.1ст.121, ч.1ст.187, ч.2 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси знаходиться кримінальне провадження № 0000695 від 17.02.2013року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченних п.7ч.2 ст.115, ч.1ст.121, ч.1ст.187, ч. 187 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався і на момент розгляду справи строки тримання під вартою закінчуються.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на продовженні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечували, просили змінити запобіжний захід на менш суворий.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку своїх захисників, заперечував проти продовження запобіжного заходу - тримання під вартою.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд вважає за необхідне розглянути питання про доцільність чи недоцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. П.4 ч.2 ст.183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Пунктом 3 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (Рішення Європейського Суду з прав людини від 12 січня 2012 року у справі Тодоров проти України, заява №16717/05).

Судом встановлено, що відповідно до довідки № 12/2700 від 03.07.2017 року з Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в ОСОБА_8 після огляду та вивчення наявної медичної документації встановлено діагноз: «початкові прояви недостатності мозкового кровообігу, посттравматичного (струс головного мозку в дитинстві - анамнестичного) ґенезу зі стійким цефалгічним, помірним психо-вегетативним синдромом. Загострення вертеброгенної люмбалгії з мязово-тонічним синдромом».

Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_8 було рекомендовано проведення: «МРТ головного мозку, УЗД судин голови та шиї, рентгек-обстеження поперекового відділу хребта».

В той же час, в довідці зазначено, що вказані вище обстеження в умовах медичної частини ДП «Черкаський СІЗО» провести не можливо в зв`язку з тим, що обладнання для вказаних обстежень не передбачене табелем оснащення медичної частини слідчого ізолятора, затвердженого наказом ДПтС України від 14.01.2013 року № 22/ОД-13

У відповідності до Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» Стосовно права на розгляд питання законності тримання під вартою, що гарантується пунктом 4 статті 5 ( 995 004 ),
Суд зазначає, що в цій справі та інших подібних справах, які розглядалися раніше,
він стикнувся з проблемою відсутності адекватного реагування з боку національних
судів на аргументи заявників про необхідність звільнення їх з-під варти. Незважаючи на
існування національних судів, компетентних вирішувати такі питання і ухвалювати
рішення про звільнення з-під варти, без чіткої процедури розгляду питання законності
тримання під вартою суди часто залишаються теоретичним, а не практичним засобом
для цілей пункту 4 статті 5 (див. згадане вище рішення у справі «Молодорич проти
України" (Molodorych V. Ukraine), п. 108, неостаточне). Крім того, вбачається, що забез-
печенню невідкладності розгляду питання законності тримання під вартою заважає те,
що такий розгляд пов`язаний з іншими процесуальними заходами, що вживаються у
кримінальній справі заявника протягом розслідування і судового розгляду справи, хоча
такі процесуальні заходи необов`язково можуть збігатися з необхідністю без зволікан-
ня і з розумною періодичністю вирішувати питання про подальше тримання заявника під
вартою (див., серед багатьох інших джерел, згадані вище рішення у справах Свершова (
974 428 ), пп. 70-72, і ОСОБА_9 , пп. 52-59). Нарешті, чинне законодавство не
захищає заявників від свавілля, коли, як це мало місце у справі Єлоєва, національний
суд відмовляється повторно дослідити обґрунтованість тримання заявника під вартою,
посилаючись на те, що раніше він уже неодноразово вирішував питання щодо закон-
ності тримання під вартою, тим самим позбавляючи заявника права, гарантованого
пунктом 4 статті 5, на розгляд питання законності його ув`язнення (див. згадане вище рі-
шення у справі "Слоев проти України" ( 974 433 ), п. 65). Суд вважає, що національ-
ні органи повинні розв`язати ці проблеми, щоб не допустити подальших повторюваних
скарг щодо цього питання.
На даний час прокурором в судовому засіданні не наведено наявності ризиків, які б давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що усне клопотання прокурора не вмотивовано.. Окрім того, суд при вирішенні даного питання, відповідно до ст.178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан.

А тому суд приходить до переконання, що запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід змінити на цілодобовий домашній арешт , з покладенням на нього наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання без дозволу суду цілодобово.

3) утримуватись від спілкування з свідкамита потерпілими по даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 178, 181, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 - тримання під вартою, змінити на цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього наступних обов`язків , тобто :
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово;
3) утримуватись від спілкування з поерпілими та свідками по даному кримінальному провадженні.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення із звільненням ОСОБА_8 із-під варти із залу суду негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та прокурора Черкаської місцевої прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво.
Конвоювання обвинуваченого ОСОБА_8 до місця відбуття домашнього арешту покласти на працівників Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.
Строк дії ухвали - два місяці, тобто до 07 жовтня 2017 року.
Копію ухвали вручити учасника процесу негайно після її проголошення та направити начальнику Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий : ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3