справа №176/39/17
провадження №1-кп/176/39/17
у х в а л а
16 січня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,
провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у залі суду в м. Жовті Води у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2016 року за № 0000164
за участю сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законного представника потерпілої ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
10 січня 2017 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, що складений прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 . Разом з обвинувальним актом подано і цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року за даним обвинувальним актом призначено підготовче судове засідання на 10 годину 30 хвилин 16 січня 2017 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив суду думку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 підсудне Жовтоводському міському суду та може бути призначене до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю обвинуваченої, її захисників, законного представника потерпілої, прокурора та заявила клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків згідно наданого списку.

Захисники обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти призначення до розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , посилаючись на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України. При цьому зазначили, що прокурором не в повному обсязі виконано судове рішення, яким обвинувальний акт вже повертався прокурору, недоліки в повному обсязі не усунуті. Правомірність судового рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність вимогам закону, була підтверджена ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку захисників і також заперечувала проти призначення до розгляду обвинувального акта.

Законний представник потерпілої в судовому засіданні висловила думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом свідків запропонованих прокурором. Цивільний позов підтримала.

Вирішуючи питання про можливість призначення даного кримінального провадження до розгляду, суд, вивчивши матеріали обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, вислухавши думку учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України дане кримінальне провадження підсудне Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області.

Підстав для зупинення чи закриття провадження у справі немає.

Але, обвинувальний акт, в якому ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України до судового розгляду призначене бути не може, та має бути повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт це важливий процесуальний документ досудового розслідування, його процесуальне значення полягає в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК України).

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч.2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Як вбачається із надісланого прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ці вимоги закону органом досудового слідства та прокурором виконані не були.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п. 79).

Частиною 2 ст. 137 КК України передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання професійних чи службових обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, якщо вони спричинили смерть неповнолітнього або інші тяжкі наслідки.
Оскільки диспозиція зазначеної норми закону про кримінальну відповідальність має бланкетний характер, в обвинувальному акті має бути зазначено, які саме професійні обов`язки покладались на обвинувачену, якими нормативними актами (інструкції, накази, правила, вказівки, тощо) ці обов`язки були покладені та які з цих обов`язків не виконані взагалі або виконані неналежним чином, що має важливе значення з метою розуміння обвинуваченою які саме професійні обов`язки, покладені на неї, вона виконала неналежним чином, тобто яка саме дія інкримінується їй як злочин і від чого вона має захищатись.

Як вбачається з обвинувального акту №0000164 від 04.01.2017 року, орган досудового розслідування не дотримався вказаних вимог закону, що призвело до викладання неконкретного обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті зокрема вказано, що посадовою інструкцією №3 вихователя дошкільного закладу, передбачено обов`язок вихователя: «слідкувати за станом і укріпленням здоров`я кожної дитини в групі; уважно відноситись до дітей; здійснювати гігієнічний догляд за дітьми раннього віку; нести персональну відповідальність за життя і здоров`я кожної дитини в групі».

Однак, зазначаючи в обвинувальному акті про певні дії, які вчинила обвинувачена, орган досудового розслідування не зазначив конкретні пункти посадової інструкції №3 вихователя дошкільного закладу, дату її затвердження та не вказав час, з якого такі службові обов`язки покладено на обвинувачену.
Також, вказуючи в обвинувальному акті про порушення ОСОБА_4 п.16.3 Державних санітарних норм та правил «Влаштування, обладнання, утримання дошкільних навчальних закладів та організації життєдіяльності дітей», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №678 від 01.08.2013, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 09.08.2013 року за №1370/23902, орган досудового розслідування не врахував, що даний пункт стосується підмивання немовлят у дошкільних навчальних закладах (групах) та виклав його не в повному обсязі.

Вищезазначене свідчить про неконкретне формулювання обвинуваченого, що є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України та порушенням права обвинуваченої ОСОБА_4 на захист.

Європейським судом з прав людини неодноразово зазначалось, що важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду у кримінальній справі є надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи («Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Відсутність зазначених судом обставин робить формулювання обвинувачення неконкретним, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Необхідно звернути увагу на наступне:
- при прийнятті даного рішення суд не досліджував жодного доказу, а тому не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості;

- суд не давав оцінку обставинам кримінального правопорушення, а лише зазначив на відсутність обов`язкових даних у формулюванні обвинувачення викладеному в обвинувальному акті;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить обов`язкових даних в формулюванні обвинувачення означало б призвести до порушення права на захист обвинуваченої і до можливого скасування вищою інстанцією судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи судом, з підстав порушення права на захист;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить обов`язкових даних в формулюванні обвинувачення, розраховуючи на зміну обвинувачення прокурором в майбутньому, суд не може, так як по-перше: зміна обвинувачення це право, а не обов`язок прокурора, а по-друге: вказані недоліки не можуть бути виправлені під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України шляхом зміни обвинувачення в суді, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Слід також зазначити, що ч.4 ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік документів, які мають додаватись до обвинувального акту, а саме: реєстр матеріалів досудового розслідування, який повинен відповідати положенням ст.109 КПК України, цивільний позов, якщо був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вказані вимоги закону органом досудового слідства належним чином не виконано. Слід зазначити, що реєстр матеріалів досудових розслідувань є незмістовним, не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, дані про проведення такої процесуальної дії, як відкриття стороною захисту додаткових матеріалів стороні обвинувачення - відсутні.
Отже, відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування переліку всіх проведених процесуальних дій під час проведення досудового розслідування, є суттєвим порушенням вимог КПК України, що суперечить вимогам ст. 109 КПК України.

Таким чином, до обвинувального акту, в порушення вимог ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України, не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би відповідав вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Зазначені недоліки обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

З огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні судом безспірно встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України він має бути повернутий прокурору, що його направив до суду.

Оскільки обвинувальний акт повертається прокурору, тому на даний час не має підстав для вирішення питання по цивільному позову.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що вищезазначений цивільний позов не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого… На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.
Відповідно до змісту ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини п`ятої вказаної статті цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Зазначений цивільний позов подано з порушенням п.5 ст. 119 ЦПК України, а саме позивачем, не додано документів, що підтверджують сплату судового збору.
Відповідно до п. 6 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі, які звернулися з позовами про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При пред`явленні цивільного позову у кримінальному провадженні про компенсацію моральної шкоди позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі, визначеному законом, що дорівнює 640 грн. 00 коп.

Також, позовна заява містить перелік документів, що додаються до позову, але дані документи до позовної заяви не додані.

Окрім того, позовна заява містить клопотання про забезпечення цього позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову має бути подана окремо від самої позовної заяви.
При цьому, клопотання про забезпечення позову включено до змісту цивільного позову та цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої не містить жодного обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову та жодних відомостей щодо належного обвинуваченій майна, що позбавляє суд можливості обєктивного вирішення цього питання та визначення співмірності даного виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. 291, ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000164 від 20 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України з додатками та цивільним позовом - повернути прокурору Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

У відповідності до ч. 4 ст. 314 КПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1