Дата документу Справа № 337/4676/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/922/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/4676/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.186 ч.2, ст.15 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003291, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06 лютого 2006 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 198, ст.ст. 69, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23 січня 2007 року умовно-достроково на 2 місяці 14 днів;

15 квітня 2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 296, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:
вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2015 року, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту його фактичного затримання для направлення до відбування призначеного покарання після набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду першої інстанції, на початку листопада 2015 року у вечірній час ОСОБА_7 , перебуваючи у кафе при магазині «Занзібар», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, 40-а, в ході спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_9 відволікся, ОСОБА_7 зі столу кафе викрав мобільний телефон «Prestigio MultiPhone РАР4505 DUO» вартістю 600 гривень, що належить ОСОБА_10 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 12 листопада 2016 року, приблизно о 20:00 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №5 по вул. Ентузіастів у м. Запоріжжі, штовхнув потерпілого ОСОБА_11 у спину, в руках якого в цей час знаходився мобільний телефон, від чого потерпілий розвернувся, та ОСОБА_7 наніс потерпілому удар кулаком своєї руки в область обличчя, від чого ОСОБА_11 упав на землю, та у нього з рук випав мобільний телефон «Asus ZC550KL», вартістю 2000 гривень, який ОСОБА_7 забрав та поклав до своєї кишені, чим відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_11 , завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.

В подальшому ОСОБА_7 намагався зникнути із викраденим майном з місця вчинення злочину, тим самим виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками поліції.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_7 правильно розуміє положення та вимоги ст. 349 КПК України, але не погоджується з терміном покарання, вважає його занадто суворим і просить апеляційний суд знайти можливість зменшити термін його відбування.

На підставі вищевикладеного, просить вирок районного суду скасувати та призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються, а тому перевірці під час апеляційного розгляду не підлягають.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Призначаючи ОСОБА_7 , покарання, у межах санкцій інкримінованих йому злочинів, суд призначив покарання за сукупністю злочинів, відповідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і остаточно, за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2015 року, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, призначив покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, дотримавшись, при цьому, вимог закону про кримінальну відповідальність.

При призначенні ОСОБА_7 такого покарання враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, і тяжким відповідно, дані про його особу, згідно яких він раніше судимий, злочин вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, частково відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_11 , на обліку в КУ «ОКПЛ» не перебуває, знаходиться на обліку в КУ «ОКНД» з грудня 2001 року, не одружений, але проживає в цивільному шлюбі, піклується про дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштований, задовільно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів.

Враховуючи вищезазначене, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину та оскільки нові умисні злочини вчинені обвинуваченим під час відбування покарання з випробуванням, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Отже, стороною захисту, не наведено жодного доводу, який би міг слугувати підставою для зниження ОСОБА_7 і так призначеного судом майже мінімального покарання для даного виду.
Порушень права ОСОБА_7 на захист колегія суддів не встановила.
Також колегією суддів не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4