АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3785/16-к Номер провадження 11-кп/786/501/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286; т.з.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000680 за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 03 березня 2017 року щодо,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Машівка Полтавської області, громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей , працюючого заступником директора ТОВ "Полтавабудсервіс плюс", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якого визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и л а :
До Апеляційного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 03 березня 2017 року , яким обвинуваченого ОСОБА_10 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків , передбачених п. 1,2 ч. 1 , п.2 ч. 2 ст. 76 КК України; запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишено до набрання вироком законної сили; цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського до ОСОБА_10 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої задоволено та стягнуто з обвинуваченого на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_14 в сумі 2483 грн. 36 коп.; цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 та цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 в частині позовних вимог до ОСОБА_10 залишено без розгляду; цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення коштів задоволено частково та стягнути на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7308 грн. 00 коп., витрати на лікування 2244 грн. 88 коп., витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника 13188 грн. 00 коп., а всього кошти в сумі 22740 грн. 88 коп.;

цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення коштів задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_12 кошти в сумі 7308 грн. 00 коп.;

стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 4718 грн. 28 коп.;

вирішено питання про речові докази.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду заступником прокурора Полтавської області ОСОБА_15 подано апеляційну скаргу, в які він просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

Апеляцію обґрунтовує тим, що не призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк , суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та взагалі не зазначив у вироку , з яких підстав не застосовується таке додаткове покарання.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального правопорушення при таких обставинах.

Так, ОСОБА_10 22.12.2014 року приблизно 17 год. 40 хв. в темну пору доби, керуючи власним автомобілем марки "3A3-DAEWOO", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Пролетарська від вул. Леніна в напрямку вул. Панянка у м. Полтаві зі швидкістю 40-50 км/год., під`їжджаючи до пішохідного переходу не переконавшись в тому, що на проїзній частині немає перешкод для руху, в тому числі пішоходів, чим порушив п. 18.1. Правил дорожнього руху України, допустив наїзд передньої частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у межах його видимості переходила вулицю зліва направо по пішохідному переходу.

У результаті дій водія ОСОБА_10 пішохід ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 1374 від26.01.2014року стосовно живої особи можуть бути оцінені лише в своїй сукупності як такі, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку такі, що призвели до смерті останньої 25.12.2014 року у реанімаційному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфасовського.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 400 від 27.10.2016 року стало порушення водієм ОСОБА_10 п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби запинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

До початку апеляційного розгляду справи від ОСОБА_10 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому обвинувачений вказує, що місцевий суд при прийнятті рішення про не призначення йому додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, в повні мірі дотримався вимог закону, врахував тяжкість вчиненого, обставини справи та дані про його особу, а тому апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а оскаржений вирок суду слід залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити, захисника та обвинуваченого , які заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження , доводи апеляційної скарги , провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинуваченого , колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у скоєні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, вид та розмір призначеного йому основного покарання сторонами кримінального провадження не оскаржені, у зв`язку з чим колегією суддів не переглядаються.

Доводи прокурора щодо безпідставного не призначення додаткового покарання колегія суддів вважає непереконливими і такими , що не заслуговують на увагу. Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає право суду залежно від обставин, що мають значення, як призначити, так і не призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Міркування, наведені судом першої інстанції на підтвердження своїх висновків, зокрема відносно обставин, що пом`якшують покарання, щодо характеристики особи обвинуваченого та інші є досить вагомими і поряд із позицією потерпілих у справі давали всі підстави для того, щоб не застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання.

Перевіряючи вирок суду на відповідність вимогам законодавства колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції. Крім того, колегія суддів звертає увагу на нелогічність позиції прокурора , який погодившись із застосуванням до обвинуваченого звільнення від відбування призначеного покарання , тобто фактично врахувавши позицію обвинуваченого та його захисника , позицію потерпілих , категорично наполягає на застосуванні додаткового покарання. При цьому, колегія суддів вважає , що прокурором не наведено досить вагомих і переконливих доводів , які не були враховані судом першої інстанції і які в даному випадку послугували б підставою для апеляційного суду для призначення додаткового покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції допущено не було.

З урахуванням наведеного колегія суддів підстав вважати вирок суду несправедливим через його м"якість , не знаходить , а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вказане вище, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області залишити без задоволення , а вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 03 березня 2017 року відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України без змін;

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

___________ ___________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3