АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4727/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 10/789/2/17 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5
скаржників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року,-
Встановила:
Цією постановою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінальної справи у зв`язку із пропуском строку оскарження постанови.

В апеляційній скарзі скаржники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 просять вказану постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі.
Вказані вимоги мотивують тим, що суд першої інстанції фактично не розглядав скаргу, а розгляд повинен був здійснюватись за нормами чинного КПК України, а не за нормами КПК 1960 року.
Зазначають, що постанову про закриття кримінального провадження від 27.11.2017 року вони одержали тільки 05.04.2017 року, а скаргу подали 10.04.2017 року, тому строк на оскарження постанови ними пропущений не був.
Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржників та їх представника, що підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі і просять її задовольнити, з мотивів, викладених у ній, думку прокурора, який вважає постанову суду законною та обґрунтованою, вивчивши подані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 звернулися до суду із скаргою на постанову про закриття кримінальної справи від 27 жовтня 2011 року, в порядку ст.236-5 КПК України (в редакції 1960 року).
Згідно п.7 розділу ХІ перехідних положень КПК України 2012 року оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності.
За змістом ст.236-5 КПК України (в редакції 1960 року) постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи може бути оскаржено особою, інтересів якої вона стосується, або представником такої особи до районного (міського) суду за місцерозташуванням органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів із дня отримання її копії чи повідомлення прокурора про залишення скарги на цю постанову без задоволення.
У відповідності до ст.236-6 КПК України (в редакції 1960 року) скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи розглядається суддею, а суд апеляційної інстанції відповідно до ст.382 КПК України (в редакції 1960 року) перевіряє постанову судді, винесену по наслідках цього розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування по справі розпочато в 2000 році та закрито постановою слідчого від 27 жовтня 2011 року.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , суддя виходив з того, що скаржники пропустили строк на оскарження постанови про закриття кримінальної справи та з клопотанням про його поновлення не звертались.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом 1 року та 8 місяців, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.
Так, у постанові суддя зазначив, що протягом значного часу - близько шести років, скаржники не проявляли належної зацікавленості в перебігу розслідування кримінальної справи, не зверталися до органів розслідування із заявами про інформування їх про хід розслідування, хоча мали можливість це зробити, про що свідчить та обставина, що на їх вимогу слідством надано оскаржувану постанову.

Також суддя прийшов до висновку про те, що поважних причин пропуску строку на оскарження до суду постанови слідчого про закриття кримінального провадження скаржники у поданій заяві не навели.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, так як не було наведено таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

Доводи наведені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не містять жодних об`єктивних причин, які позбавляли їх можливості в межах строків встановлених ст.236-5 КПК України (в редакції 1960 року) подати скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись п.7 розділу ХІ перехідних положень КПК України 2012 року, ст. 382 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2