Справа № 761/7391/17
Провадження № 1-кс/761/4662/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання останньої, подане в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому підставою для накладення арешту стало те, що, на думку слідчого судді, вказана квартира, яка належала ПАТ АК «Укртранс» та перебувала в іпотеці по кредитному договору, може бути майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, однак вказаний арешт майна, як вказує у клопотанні представник власника майна, є необґрунтованим та таким, що суперечить діючому законодавству, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є добросовісними набувачами, так як не знали та не могли знати про те, що особа, яка вчиняла правочин не мала права його відчужувати, а власник майна ВАТ «АК «Укртранс» надав згоду на його відчуження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки вказаний арешт має значення для збереження вказаної квартири, як речового доказу у кримінальному провадженні.

Проаналізувавши доводи скарги, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001087 від 24 вересня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 353, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 368-4 КК України.
Далі, 12 лютого 2016 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заборонивши їм розпоряджатися та користуватися нею, оскільки були наявні достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
При цьому, згідно положень ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з матеріалів клопотання, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали за ринковою вартістю у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДЖЕРЕЛО ФІНАНСІВ» квартиру АДРЕСА_3 , що, на переконання слідчого судді, прямо вказує на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 добросовісно набули право власності на вказану квартиру, тобто є добросовісними набувачами, а буд-яких відомостей щодо визнання вказаного договору недійсним (нікчемним) в судовому засіданні не виявлено.

Крім того, як вбачається зі змісту хвали слідчого судді від 12 лютого 2016 року, якою був накладений арешт на згадану квартиру, такий арешт не накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.
В цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу і на те, що в судовому засіданні також не встановлено жодних обставин щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження № 0001087 від 24 вересня 2015 року.
Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У зв`язку із зазначеним, на переконання слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час є необґрунтованими.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про скасування арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року, на майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1