Справа № 417/2588/16-к
Провадження № 11-кп/782/330/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - : ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря : ОСОБА_4

за участю прокурора : ОСОБА_5

адвоката-захисника : ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 09 вересня 2016 року , якою відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України засудженого Апеляційним судом Одеської області від 03.11.2003 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна його брата близнюка

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноперекопськ Автономної республіки Крим, українця, громадянина України, засудженого вироком Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2003 року за ст.ст.19, ч.5,6, ч.1 ст.177 КК України / в редакції 1960 року /, ч.1 ст.263 КК України / в редакції 2001 року /, ст.93 п.п.»а», «г», «з», «і» КК України / в редакції 1960 року / із застосуванням ст.42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,-

В С Т А Н О В И Л А :
01.06.2016 року до Марківського районного суду Луганської області надійшло клопотання ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України його брату-близнюку ОСОБА_8 , із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В клопотанні на адресу суду першої інстанції заявник ОСОБА_7 зазначав, що його засуджений брат ОСОБА_8 відбуває покарання у ВК № 60 с. Лозівське Слав`яносербського ра йону Луганської області за вироком Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2003 року, яким його засуджено за ст.ст.19, ч.5,6, ч.1 ст.177 КК України / в редакції 1960 року /, ч.1 ст.263 КК України / в редакції 2001 року /, ст.93 п.п. «а», «г», «з», «і» КК України / в редакції 1960 року / із застосуванням ст.42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання рахується з 02.05.2000 року, тобто з дня затримання.

Ухвалою Верховного суду України зазначений вирок залишено без змін.

Своєю ухвалою від 09 вересня 2016 року Марківський районний суд Луганської області відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення його брату ОСОБА_8 у строк покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України засудженого Апеляційним судом Одеської області від 03.11.2003 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за правилами ст. 72 ч. 5 КК України засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 є неможливим, оскільки призначене йому покарання не є строковим, так як не має кінцевого строку його відбуття.

19.09.2016 року заявник ОСОБА_7 одержав копію ухвали суду першої інстанції / ар.пр.83/, та 26.09.2016 року подав на неї апеляційну скаргу через Замкову ВК Хмельницької області № 58, де він відбуває покарання / ар.пр.85/.

Просить ухвалу суду скасувати , ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається, що судом ухвалено незаконне рішення, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини та діючому Законодавству України, зазначає, що ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 червня 2016 року його клопотання задоволено, зараховано в строк попереднього ув`язнення строк його затримання та тримання під вартою, в якості запобіжного заходу з 01 травня 2000 року по 25 травня 2004 року , включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 не ставить питання про розгляд апеляції за його участю, апелянта належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду його апеляції, разом із тим, повідомити його брата ОСОБА_9 про час, дату та місце апеляційного розгляду не представляється можливим, так як він відбуває покарання на території, яка тимчасово не підконтрольна державі Україні та з зазначеною територією відсутній поштовий та інший зв`язок.

Прокурор та адвокат не заперечують розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта та його брата, в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що за таких обставин неприбуття сторін не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, адвоката ОСОБА_6 ,який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 , просить її задовольнити, прокурора, який вважає, що ухвала суду законна та обґрунтована, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції та додані до апеляційної скарги, заслухавши адвоката та прокурора в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, повязаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання). Тобто, довічне позбавлення волі є основним та безстроковим видом покарання, межі дії якого у часі законом не встановлено (хоча і триває в часі), відповідно до якого засуджений за вироком суду ізолюється від суспільства і примусово поміщується до кримінально-виконавчої установи виправної колонії максимального рівня безпеки без зазначення у вироку строку його тримання там.

24.12.2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, та викладена в Законі України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.12.2015 року за № 838-19.

Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України, у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК зараховується:

1) до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (станом на 24 грудня 2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок та покарання за яким не відбуте повністю (відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону);

2) при призначенні покарання за наслідками судового розгляду, якщо особа була попередньо ув`язнена. Тобто, дія правила зарахування судом строку попереднього ув`язнення розповсюджується не………. лише на осіб, зазначених у п. 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону.

Правила, закріплені у ст. 72 КК розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. Не застосовуються ці правила і у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до вироків, які набрали законної сили, покарання за яким не відбуте повністю, що слід розуміти про строковий вид покарання.

Колегією суддів встановлено, що вироком Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2003 року ОСОБА_8 засуджено за ч.5,6 ст.19, ч.1 ст.177 КК України / в редакції 1960 року /, ч.1 ст.263 КК України / в редакції 2001 року /, ст.93 п.п. «а», «г», «з», «і» КК України / в редакції 1960 року / із застосуванням ст.42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирок суду набув законної сили 25.05.2004 року.

Оскільки ОСОБА_8 засуджений до довічного позбавлення волі, а відтак його покарання не має кінцевого строку його відбуття, в зв`язку з цим застосувати Закон України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» до покарання, призначеного ОСОБА_8 не є можливим.

Доводи апелянта щодо застосування вимог ч.5 ст.72 КК України до всіх осіб, в тому числі і до засуджених, яким призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, колегія судді вважає безпідставними, що спростовуються вищевикладеним.

Колегія суддів вважає, що суд, відмовивши у задоволенні клопотання ОСОБА_10 не , позбавив його засудженого брата ОСОБА_8 можливості мати відповідні права згідно законодавства України, в тому числі звернення його з заявою про застосування помилування, оскільки відмова судом засудженому до довічного позбавлення волі у задоволенні клопотання про зарахування строку його попереднього ув`язнення в термін відбуття ним покарання у виді довічного позбавлення волі ніяким чином не впливає на його права та обов`язки, як громадянина та особи, що засуджена до покарання у виді довічного позбавлення волі, що встановлюються законодавством України та гарантуються ст. 24 Конституції України.

Той факт, що засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, після відбуття визначеного законом строку мають право на ряд пільг також не є підставою для задоволення клопотання та не може враховуватись при застосуванні до таких засуджених ч.5 ст. 72 КК України.

Крім того, ці обставини не можуть бути підставою для скорочення строку перебування в місцях позбавлення волі, після відбуття якого, до засудженого можуть бути застосовані пільги передбачені положеннями ч. 6 ст. 151, ч. 2 ст. 151-1 КВК України та застосовано положення п.2 «Положення про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України № 223/2015 від 21 квітня 2015 року.

Зокрема, колегія суддів враховує, що правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.

Колегія суддів вважає, що рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 червня 2016 року, яким клопотання апелянта задоволено, йому особисто зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання , не є обов`язковим для Апеляційного суду Луганської області , а тому не являється підставою для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, з додержанням вимог передбачених КПК України, та не знаходить підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 415, 417, 537-539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області,-

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 09 вересня 2016 року про відмову в задоволені зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3
_________________ ___________________ _______________________