Номер провадження: 11-сс/785/1173/17
Номер справи місцевого суду: 502/491/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

За участю прокурора: ОСОБА_5

При секретарі: ОСОБА_6

Адвоката: ОСОБА_7

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію адвоката ОСОБА_7 , діюча в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 17.07.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали становить 35 дні і обчислюється з 17.07.2017 року; ухвала припиняє свою дію 20.08.2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, перебуває на військовій службі у збройних силах України, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.1. ст.15, ч.2 п.7 ст. 115, ч.2 ст. 162 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в скоєні злочинів передбачених ч.1. ст.15, ч.2 п.7 ст. 115, ч.2 ст. 162 КК України.
Ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.07.2017 року застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали становить 35 дні і обчислюється з 17.07.2017 року; ухвала припиняє свою дію 20.08.2017 року.

В апеляції адвокат просить ухвалу суду скасувати, застосувати до нього менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Процесуальні дії, які проводились слідчим ОСОБА_9 , а це протокол огляду місця пригоди від 26.01.2017 року, протокол впізнання за фотознімками від 01.02.2017 року (відсутні повноваження слідчого) є незаконними. Тому процесуальне рішення, а саме постанова про призначення судово-медичної експертизи (імунологія) яка була призначена слідчим ОСОБА_9 , та відповідно і висновок судово-медичної експертизи (імунологія) №522 від 20.06.2017 року не може бути належним доказом в обгрунтуванні підозри ОСОБА_8 . Заява ОСОБА_10 від 26.01.2017 року про скоєний ним злочин не відповідає вимогам КПК України, оскільки як повідомив у судовому засіданні ОСОБА_8 , вказана заява була у нього прийнята на опорному пункті в м. Кілія працівниками поліції під тиском та погрозами, при прийняті заяви було порушено право на захист. Суд безпідставно та не аргументовано дійшов висновку про один ризик, що знаходячись на свободі ОСОБА_11 продовжить займатися злочинною діяльністю, не маючи при цьому відповідних доказів. Стороною обвинувачення не було надано доказів з яких вбачалось, що підозрюваний ОСОБА_8 ухиляється від проведення слідчих дій, не зявляється на виклики за повістками. Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не припущення слідчого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволенні апеляції, захисника який підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Слідчий СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 14.07.2017 року звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме в тому, що 25.01.2017 року приблизно о 23 годині, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через незачинені вхідні двері проник в житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому проживає його знайома ОСОБА_12 . В будинку він знайшов металевий ніж з дерев`яним руків`ям, зайшов до кімнати, в якій спала потерпіла ОСОБА_12 , та з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс їй близько 18 ударів лезом ножа та руків`ям в область обличчя та шиї, чим спричинив тілесні ушкодження небезпечні для життя які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Після цього він наніс близько 16 ударів лезом ножа потерпілій ОСОБА_13 , яка вийшла зі своєї спальні на крики потерпілої ОСОБА_12 , чим спричинив їй тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Після цього ОСОБА_8 , з місця події зник.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання слідчого.
Підозрюваний ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання слідчого та пояснює, що він не вчиняв злочини, про підозру у вчиненні яких йому повідомлено.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого надавши заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обґрунтовує заперечення тим, що наданими прокурором доказами не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких йому було повідомлено, оскільки надані прокурором докази були отримані слідчими, які не мали повноважень на проведення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, в звязку з чим є неприпустимими доказами. Також захисник зазначає, що прокурором не надано доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки немає доказів того, що підозрюваний перебуваючи на волі переховувався та буде переховуватися в подальшому від органів досудового розслідування та суду.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 26.01.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 15, ч.2 п.7 ст. 115, ч.2 ст. 162 КК України та слідчим відділом Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування.
21.03.2017 року ОСОБА_8 заочно було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень (злочинів) та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст.296 КК України.
З приводу підозри ОСОБА_8 встановлено, що він свою вину не визнає.
Заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_14 було винесено постанову про перекваліфікацію кримінальних правопорушень з ч. 1 ст. 121 , ч.1 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 15, ч.2 п.7 ст. 115, ч.2 ст. 162 КК України, про що було внесено відповідні відомості до ЄРДР.
13.07.2017 року заступник начальника ВП начальник слідчого відділення Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_15 повідомив про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за сукупністю, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України за ознаками: незаконне проникнення до житла особи, із застосуванням насильства та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 15, ч.2 п.7 ст. 115 КК України за ознаками замах на вчинення вбивства, тобто навмисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів.
Прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити.
Також на думку прокурора існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний може: переховуватись від органів досудового слідства та суду, так як за вчинені злочини йому загрожує реальна міра покарання строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі викладеного та з урахуванням того факту, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, прокурор просить задовольнити клопотання у повному обсязі.
Підозрюваний ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечує оскільки вважає себе не винним у вчиненні кримінального правопорушення. Також підозрюваний зазначає, що переховуватись від органів досудового слідства та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню наміру не має.
Вивчивши копії матеріалів кримінального провадження, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 15, ч.2 п.7 ст. 115, ч.2 ст. 162 КК України.
Зокрема це підтверджується:
- витягом з кримінального провадження № 0000050 від 26.01.2017 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2017 року;
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 23.05.2017 року;
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 23.05.2017 року;
- протоколами допиту свідків ОСОБА_16 ;
- постановою про продовження строку досудового розслідування від 19.06.2017 року;
- постановою про продовження строку досудового розслідування від 17.07.2017 року;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Також слідчий суддя приходить до висновку, що знаходячись на свободі, ОСОБА_8 продовжить займатись злочинною діяльністю.
Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Доводи апеляції про те, що ОСОБА_8 незаконно утримається під вартою не підтверджуються матеріалами справи, скоїв тяжкий злочин. Така поведінка підозрюваного свідчить що він представляє для суспільства небезпеку.

Підстави і докази, на які посилається слідчий, були об`єктом розгляду судами першої і другої інстанції при обрання запобіжного заходу і сумнівів не викликають. .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку о необхідності продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178,183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.07.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали становить 35 дні і обчислюється з 17.07.2017 року; ухвала припиняє свою дію 20.08.2017 року, відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала є кінцевою і подальшому оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2