Єдиний унікальний номер 185/1110/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003055 від 02.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, українця,

громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з повною

загальною середньою освітою, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.02.2009 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання

у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК

України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Звільнився 06.08.2013 року, покарання відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 05.11.2016 року, приблизно о 05.00 годині, (точний час досудовим слідством не встановлено), слідуючи по вул. Західнодонбаська м. Павлоград, в одному з дворів побачив автомобіль марки «Мерседес Бенз спринтер» бокове вікно з водійської сторони якого, було при відкрите, підійшовши до автомобілю, побачив на пасажирському сидінні мобільний телефон марки «Леново-А516». Далі у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Леново А516», який належить ОСОБА_6 , 1962 року народження. Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання викраденого майна, руками опустив бокове скло водійської двері, після чого із пасажирського сидіння кабіни вказаного автомобілю, викрав вищевказаний мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку експерта за № 6128-16 від 27.12.2016 року майнову шкоду на суму 1349,10 грн.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, відмовився від надання пояснень, на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в матеріалах кримінального провадження, він повністю згоден, розкаюється в тому що сталося.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого суд вважає, що він винен у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 185 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше перебував з 2003 року по 2009 рік з діагнозом: «Психічний і поведінковий розлад внаслідок вживання летких розчинників з шкідливими наслідками», знятий з обліку в зв`язку з позбавленням волі, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодовано.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі.

Призначаючи покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній щиро розкаявся в скоєнні злочинів, скоїв кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких наслідків не настало. В сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 176 грн. 20 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .