Справа №492/614/14-к
Провадження №1-кп/492/4/17
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №2 матеріали кримінального провадження №0000360, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.06.2013 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
11.07.2017 р. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 передані матеріали кримінального провадження, відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі за текстом - КК України).

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає необхідним розпочати судовий розгляд спочатку, оскільки обставини, що були раніше з`ясовані судом, від якого надійшло кримінальне провадження, і зроблені ним висновки не мають для суду, до якого воно надійшло, наперед встановленої сили і під час нового судового провадження не враховуються. Тому, судове провадження у даному кримінальному провадженні розпочинається зі стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні наполягав на продовженні судового розгляду, просив не здійснювати повторно процесуальні дії, які вже здійснювалися під час судового розгляду, з посиланням на норми частин 1, 2 ст. 319 Кримінального процесуального кодексу України (далі за текстом КПК України), вважає недоцільним розглядати справу спочатку, розгляд якої триває понад 2 (два) роки.
Захисник адвокат ОСОБА_4 клопотав про повернення обвинувального акту прокурору. Свої вимоги обгрунтував тим, що обвинувальний акт не містить посилань на конкретне місце, час та спосіб вчинення злочину; його наслідки, форму вини і мотив кримінального правопорушення, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання свого захисника підтримав.
Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, розглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього визначені ст. 291 КПК України, однак органом досудового розслідування вимоги ст. 291 КПК України виконані не в повному обсязі, у зв`язку з чимобвинувальний акт, відносно ОСОБА_6 ,не відповідає вимогам згаданої норми кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З огляду на викладене, суд зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа скоїла те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладаються до формулювання обвинувачення.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 .
Таким чином, з підстав встановлених судом, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що прокурор при викладенні правової кваліфікації кримінального правопорушення заздалегідь, без вироку суду зазначив, що ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, що є безпідставним та недопустимим, оскільки за переконанням суду при складанні обвинувального акту, з урахуванням положень ст. 17 КПК України, можливо вказувати лише на те, що особа обвинувачується у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення.

Більш того, вказівка в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст. 62, п. 3 ч. 3 ст. 129 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. Конвенції, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 КПК України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою, у зв`язку з чим зазначення в процесуальному документі (обвинувальному акті) того, що ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, не може бути визнане судом поводженням, що відповідає поводженню з невинуватою особою.

Отже, з зазначеного випливає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вище переліченим вимогам КПК України, що позбавляє права обвинуваченого на захист, а тому обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 слід повернути прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000360, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.06.2013 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя ОСОБА_1