АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/771/17 Справа № 202/19/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0002377 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року, ухвалений відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 06.11.2003р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі. 21.05.2004 р. звільнений по відбуттю строку покарання;
- 10.12.2004 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 03.05.2006 р. звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 4 дні;
- 17.11.2006 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі. 16.09.2009 р. звільнений по відбуттю строку покарання;
- 30.07.2010р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки;
- 07.06.2011р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбутий строк 6 місяці позбавлення волі за попереднім вироком Індустріального районного суду м. Дніпро від 30.07.2010 року до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 24.09.2014 р. звільнений по відбуттю строку покарання;
- 24.12.2015р. Зачепилівським районним судом Харківської області, за ч. 1 ст. 395 КК України до 3 місяців арешту.
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
-за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Долю речових доказів вирішено та стягнуто процесуальні витрати.
Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, у вересні 2016 року, більш точної дати встановити не надалось можливим, у невстановлений слідством час, знаходився за місцем тимчасового мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , де побачив під ліжком предмет, зовні схожий на корпус гранати РГД-5, що містить вибухову речовину. В цей момент у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 , у вказаний час, продовжуючи перебувати у вказаному місці, взяв предмет, що є корпусною ручною осколковою наступальною гранатою РГД-5, тим самим незаконно придбав та в подальшому почав зберігати бойовий припас, який поклав в належну останньому сумку, що знаходилась у вказаній квартирі, без передбаченого на те законом дозволу до 18.10.2016.
Після чого, ОСОБА_7 , 18.10.2016 р., у невстановлений слідством час, перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи умисно, взяв з із вищезазначеної сумки бойовий припас, а саме корпусну ручну осколкову наступальну гранату РГД-5 промислового виготовлення, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, у вказаний час, незаконно зберігаючи при собі раніше незаконно придбаний бойовий припас вийшов з квартири АДРЕСА_2 та почав носити його в кишені одягненої на ньому куртки пересуваючись вулицям м. Дніпро без передбаченого законом дозволу, який в подальшому підірвав.
Продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_7 , 19 жовтня 2016 року, близько 06 години, проходив біля будинку АДРЕСА_3 , незаконно зберігаючи при собі в кишені одягненої на ньому в той момент куртки, корпусну ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, що відноситься до категорії бойових припасів, де побачив біля під`їзду №5 вказаного будинку автомобіль марки «Субару Трібека» д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_7 раніше виникли неприязні стосунки.
В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та в зазначений час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою залякування гр. ОСОБА_10 , у зв`язку з неприязними стосунками з останнім, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, застосовуючи заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, дістав із кишені одягненої на ньому куртки корпусну ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, висмикнув з неї запобіжне кільце та жбурнув у бік автомобілю марки «Субару Трібека» д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_10 . В цей момент стався вибух корпусної ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, в результаті чого було пошкоджено зазначений автомобіль, який належить ОСОБА_9 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинуваченим подана апеляційна скарга, в якій просить вирок скасувати та постановити новий із застосуваннями ст. 69 КК України, що не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що не заперечуючи встановлені судом обставини, призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та обставинам, які пом`якшують покарання. Вказує, що крім зазначеним судом обставин, які пом`якшують покарання, не надана оцінка клопотанню мешканців декількох сусідніх будинків та його з проханням не позбавляти волі та того, що він сам звернувся до правоохоронних органів після скоєного правопорушення, наявність на утриманні бабусі пенсійного віку та неповнолітньої дитини. Крім того, всупереч ч. 1 ст. 88 КПК України судом надана оцінка попереднім судимостям.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив пом`якшити покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій обвинуваченим з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції не допущено.

Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність пом`якшення покарання, застосувавши до нього ст. 69 КК України, колегія судді зауважує, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неоднарозово судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину та, врахувавши всі обставини справи, вірно дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в нижніх межах санкцій статей без застосування ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки саме таке покарання з огляду на обставини справи, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Положення ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції при призначенні покарання не застосовувались та колегія суддів, з огляду на матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги обвинуваченого з урахуванням клопотання мешканців сусідніх будинків про те, що суд не позбавляв волі ОСОБА_7 , не вбачає підстав для їх застосування, оскільки доводи та обставини, що пом`якшують покарання, не дають підстав вважати їх такими, що суттєво знижують ступінь тяжкості скоєних злочинів.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо порушення судом першої інстанції ч. 1 ст. 88 КПК України, то такі доводи є безпідставними з огляду на те, що посилання у вироку на попередні судимості ОСОБА_7 не використано судом першої інстанції як доказ підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані.

Таким чином, доводи обвинуваченого, що викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, та за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: