Справа № 460/4814/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017

Яворівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000281 від 25 листопада 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, військовозобов`язаного, тимчасово не працюючого, не судимого,

за ч.1 ст.408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
20 червня 2014 року, рядового ОСОБА_4 було призвано Дубровицько-Зарічнянським ОРВК Рівненської області для проходження військової служби за мобілізацією.

Цього ж дня, він прибув для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 ( військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира цієї військової частини за №10, був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду радіо телефоніста відділення радіорозвідки взводу зв`язку штабної роти 3 механізованого батальйону цієї частини.

Вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог ст.ст.11, 16-17, 30, 37, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, рядовий ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю та честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, а також забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

В порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, рядовий ОСОБА_4 , 25 вересня 2014 року, діючи з прямим умислом, бажаючи назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи супільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ствлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, в умовах особливого періоду, нез`явився з відпустки у військову частину-польова пошта НОМЕР_2 (колишня військова частина НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває поза її межами по теперішній час.

У вказаний період часу, рядовий ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, ухиляється від обов`язків військової служби, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами вказаної військової частини, приховував. Під час незаконного перебування за межами військової частини, рядовий ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоч об`єктивно мав можливість це вчинти.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив дезертирство, тобто нез`явлення у військову частину та місця служби з метою ухилитися від військової служби, після відпустки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.408 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що як мобілізований військовослужбовець, у зв`язку із складними сімейними обставинами, після закінчення відпустки, він змушений був залишитися вдома. Розуміє, що поступив не по закону, щиро розкаюється у вчиненому, просить також суворо його не карати і не позбавляти волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин нез`явлення після відпустки ОСОБА_4 до військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.

При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив дезертирство, тобто нез`явлення після відпустки до військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби.

Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем служби та місцем проживання, на даний час вже демобілізований з військової служби в запас, повністю визнав свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обовязки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1