№ 207/3743/16-к
№ 1-кп/207/184/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м.Кам' янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001841 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, молдованина, громадянина України, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, освіта середня, не працює, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2016 року приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше йому малознайомого ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, ОСОБА_4 вирвав з рук ОСОБА_5 , тобто умисно відкрито із корисливих мотивів викрав майно останнього, а саме: мобільний телефон «Nokia 6233», вартість якого, станом на 25.11.2016 року, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5827-16 від 19.12.2016 року, становить 359 грн., в якому знаходились: сім карта мобільного оператора «Київстар», вартість якої станом на 25.11.2016 року, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5827-16 від 19.12.2016 року становить 10 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 40 грн. та карта пам`яті на 2 Гб., вартість якої, станом на 25.11.2016 року, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5827-16 від 19.12.2016 року становить 199 грн., а всього на загальну суму 608 гривень.

Заволодівши викраденим майном ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Суду пояснив, що 25.11.2016 року приблизно о 10-00 годин біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 він зустрів свого малознайомого та сказав йому, що йому треба подзвонити та попросив його набрати один телефонний номер. Коли той почав набирати номер на телефоні, він вихопив у нього з рук телефон та побіг від потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Зазначив, що цивільний позов не заявляв та заявляти наміру не має. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Фактичні обставини справи ніким не оспорюються. Переконавшись у правильності розуміння учасниками кримінального провадження змісту вказаних обставин, у відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про міру покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує наступні обставини.

Законом вчинене кримінальне правопорушення віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений не працює, не одружений, за місцем мешкання скарги на нього відсутні, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дотримувався принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що інше покарання, не сприятиме виправленню засудженого. Крім того, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересам потерпілого, щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

З урахуванням вищезазначеного суд приймає до уваги обставини і характер скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, є не судимим в силу ст.89 КК України, досудову доповідь органу пробації, враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, а також те, що від скоєного злочину тяжких наслідків не настало, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому з урахуванням всіх вищеперелічених оставин, та беручи до уваги думку прокурора, який вважав за необхідне призначити покарання у вигляді громадських робіт, суд приходить до висновку, що єдино необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є міра покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України.

По справі наявні процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 5827-16 від 19.12.2016 року в сумі 176,20 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді ста шістдесяти годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 6233», імеі: НОМЕР_1 та сім-карту мобільного оператор «Київстар» № НОМЕР_2 що знаходяться у потерпілого ОСОБА_5 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені при проведенні товарознавчої експертизи № 5827-16 від 19.12.2016 року у сумі 176 грн. 20 коп.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області

Суддя: ОСОБА_1