Справа № 1622/4109/2012
ПОСТАНОВА

Іменем України

Дата документу 25.03.2013

25 березня 2013 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді Гольник Л.В.

при секретарях Кучеренко В.В., Яцурі А.В.,

за участю прокурорів Авраменка М.І., Ольшанської Н.Д., Гринь О.В.,

ОСОБА_1

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 30.12.1999 р. Октябрським районним судом м. Полтава по ст. 81 ч. 3, 89 ч. 1, 140 ч. 2, 17, 140 ч. 2, 145 ч. 1, 140 ч. 3, 206 ч. 1, 145 ч. 2, 215-3 ч. 2, 206 ч. 1, 42 КК України до 5 років позбавлення. Звільнився 15.12.2000 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 2 роки 5 місяців 25 днів;

- 29.12.2003 р. Октябрським районним судом по ст. 289 ч. 3, 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі по вироку Октябрського районного суду м. Полтава від 30.12.1999 р. Остаточне покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області виключено із вироку конфіскацію майна. В іншій частині вирок без змін.

- 14.04.2004 р. Київським районним судом м. Полтава по ст. 185 ч, 3, 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі по вироку Октябрського районного суду м. Полтава від 30.12.1999 року. Остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області вирок скасований, справа направлена на новий розгляд. 10.02.2006 р. Київським районним судом м. Полтава по ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 296 ч.4, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, приєднано 2 роки позбавлення волі по вироку Октябрського районного від 29.12.2003 року по ст. 289 ч. 3, 69, 71 КК України, остаточне покарання 6 років позбавлення волі. Звільнився 07.12.2007 року по відбуття строку покарання;

- 07.11.2008 р. Полтавським районним судом по ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 06.12.2010 року по постанові Кіровського районного суду Донецької області умовно-достроково на 10 місяців 21 день;

за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 383 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця Казахстану, особа без громадянства, німця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимого:

- 19.03.2001 р. Ленінським районним судом м. Полтава за ст. 229-1 ч. 1 КК України до 6 місяців позбавлення волі з перебуванням у ВК загального режиму;

- 21.03.2003 р. ОСОБА_7 районним судом за ст. 115 ч. 1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 09.12.2009 року по постанові Крюківського районного суду від 01.12.2009 року по ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбута частина покарання 2 роки 2 дні;

- 31.10.2012 р. Октябрським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше судимого:

- 31.07.1996 р. Полтавським р/с за 86-1, 44, 89 ч. 1, 140 ч. 2, 42 КК України до позбавлення волі на 3 роки. Звільнився 29.08.1997 р. по постанові Полтавського р/с по ст. 5 Указа Президента «Про амністію»

- 25.02.1999 р. Полтавським р/с за ст. 140 ч. 3, 145 ч. 1, 42 КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців;

- 30.12.1999 р. Октябрським р/с м. Полтави за 81 ч. 3, 140 ч. 3, 140 ч. 2, 17, 140 ч. 2, 145 ч. 1, 142 ч. 2, 89 ч. 1, 251-3 ч. 2, 42 КК України до позбавлення волі на 6 років з конфіскацією майна;

- 13.10.2006 р. Октябрським р/с м. Полтави за ст. 199 ч. 1, ст. 361 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на 4 роки із застосування ст. 75 з випробуванням строком на 2 роки;

- 30.05.2007 р. Печерським р/с м. Києва за ст. 309 ч. 1, ст. 71 КК України до позбавлення волі на 3 роки. Апеляційним судом м. Києва остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 08.06.2012 р. Октябрським р/с м. Полтави за ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 31.10.2012 р. Октябрським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

Органом досудового слідства підсудні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що 26.01.2012 року близько 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою та разом із невстановленою слідством особою на імя Борис, із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоровя особи, котра зазнала нападу, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками в область тулуба та голови, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, гематоми, забійної рани та садна шкіри обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 401 від 06.03.2012 року кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя, біля 3-го підїзду будинку № 59 по вул. Ціолковського в м. Полтаві вчинили напад на ОСОБА_9 та відкрито заволоділи її майном, а саме: жіночою сумкою шкіряною вартість 70 гривень, гаманцем жіночим червоного кольору вартістю 90 гривень, коштами в сумі 230 гривень, пластиковими картками різних банківських установ, мобільним телефоном «Нокіа» експрес мюзік вартістю 1300 гривень з карткою мобільного оператора МТС вартістю 35 гривень та з коштами на рахунку в сумі 14 гривень, двома блисками для губ на загальну суму 10 гривень, брасматиком вартістю 34 гривні, підводкою для губ вартістю 5 гривень, жіночими духами вартістю 30 гривень, чим спричинили потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 1818 гривень.

У ніч на 27.01.2012 року, ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, повторно, шляхом розбиття віконного скла, проникли до квартири АДРЕСА_1, звідки таємно викрали майно, належне ОСОБА_10, а саме: компютер у комплекті (монітор, клавіатура, колонки, системний блок) загальною вартістю 500 гривень, чоловіче шкіряне пальто вартістю 500 гривень, жіноче шкіряне пальто вартістю 500 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 майновий збиток на загальну суму 1500 гривень.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_5 не визнав вину у вчиненні цих злочинів, пояснив, що 26.01.2012 р. близько 22.00 год. він зустрівся з ОСОБА_8, ОСОБА_6 та особою на імя Борис. Після спільного вживання алкогольних напоїв, коли кафе зачинилося, вийшли на вулицю. Потім він побачив, що ОСОБА_8 разом із Борисом бють якусь жінку. ОСОБА_5 заперечив вчинення ним нападу на цю жінку. Згодом вони всі вчотирьох зустрілися біля будинку, де живе ОСОБА_10 У цей час ОСОБА_8 відлучився. Підїхало таксі, яке ОСОБА_5 викликав. Він чекав ОСОБА_8 в автомобілі. Потім всі сіли до таксі. По дорозі Борис вийшов. Вони підїхали до дома ОСОБА_8, де з машини вивантажили компютер та допомогли занести у квартиру ОСОБА_8. Вказав, що на досудовому слідстві давав показання, в яких він зазначав про свою причетність до розбійного нападу, оскільки до нього застосовувалися недозволені методи ведення слідства слідчим та оперативними працівниками, які здійснювали на нього фізичний тиск.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_6 заперечив вчинення ним нападу на ОСОБА_9 та крадіжки майна ОСОБА_10 Вчинення цих злочинів на досудовому слідстві він визнавав, оскільки на нього здійснювався психологічний та фізичний тиск працівниками міліції.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_8 визнав вину у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_9, пояснив, що 26.01.2012 р. він зустрівся з ОСОБА_6, ОСОБА_5 та знайомим на імя Борис. Вони відпочивали у кафе. Вийшовши, він опинився поряд з Борею. В цей час вони побачили жінку, яка ввійшла у двори. Коли жінка заходила у підїзд, він притримав двері, а Борис підійшов, ударив потерпілу та забрав сумку. Після цього вони пішли у напрямку школи № 26. У підїзді іншого будинку вони перевірили сумку. Забрали 200 грн. та мобільний телефон. Потім він зателефонував ОСОБА_5 та домовився з ним про зустріч біля будинку, в якому живе його знайомий ОСОБА_10 Зустрівшись, попросив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зачекати. А сам зайшов до квартири ОСОБА_10, оскільки там вже був Борис, якому він допоміг виносити компютер із квартири. Вони погрузили речі в таксі, яке викликав ОСОБА_5 Відвезли компютер до нього додому.

Допитана під час судового слідства потерпіла ОСОБА_9, показала, що 26.01.2012 року близько 23.00 год. вона поверталась додому з роботи. Коли підійшла до свого підїзду та намагалась відкрити двері, відчула, як до неї ззаду, взявши під руку, підійшов чоловік, який покликав її. Вона розвернулася до нього, і в цей час помітила другого великого чоловіка, який зразу наніс удар кулаком їй в обличчя. Від сильного болю у неї зціпило руки і вона сильно стисла сумочку в лівій руці, продовжуючи стояти. Перший нападник тримав її за руку, а другий продовжив наносити їй удари кулаками по обличчю, оскільки вирвати сумку зразу їм не вдавалося. За 3 4 метри вона бачила третього чоловіка. Перший сказав: «Вдар її ще кілька разів і вона попливе». Вирвавши зрештою сумку, чоловіки, що її били, побігли кудись у напрямку Ціолковського, 57. Коли вона прийшла додому, її чоловік викликав працівників міліції та швидку допомогу. Вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. У судовому засіданні вона впізнала в ОСОБА_5 особу, яка першою до неї підійшла та тримала за руку. Пояснила, що на досудовому слідстві казала, що не впізнає нападників, оскільки мала сумніви, що запамятала їх. Підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 потерпіла не впізнала як осіб, які вчинили на неї напад.

Допитана в суді свідок ОСОБА_11 показала, що взимку, точного дати не памятає, до неї додому прийшов її співмешканець ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Останній разом з ОСОБА_8 зайшов до кімнати та пропонував придбати компютер, який занесли в будинок. ОСОБА_5 в цей час був на кухні. Вона відмовилась придбавати компютер, але погодилась, щоб його залишили вдома. Потім усі троє покинули квартиру. Звідки хлопці принесли компютер, свідку не було відомо.

Заслухавши пояснення, допитавши потерпілу та свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку про необхідність направлення справи прокурору для проведення додаткового розслідування за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України 1960 р. прокурор і слідчий при провадженні досудового слідства зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

Розслідуючи дану кримінальну справу, орган досудового слідства не виконав у повному обсязі вимог зазначеного закону по вказаних епізодах, внаслідок чого залишилися недослідженими такі обставини справи, зясування яких має істотне значення для прийняття в ній законного і обґрунтованого рішення.

Досудове слідство проведене однобоко та поверхово, без достатнього аналізу зібраних доказів, без зіставлення їх з показанням потерпілої, без проведення тих слідчих дій, які необхідно було здійснити за вказаних обставин. Досудовим слідством при висуненні звинувачення у розбійному нападі за попередньою змовою групою осіб не було зясовано конкретну участь кожного з учасників групи у розбійному нападі на потерпілу та під час вчинення крадіжки, поєданої з проникненням до житла

Органом досудового слідства не було звернуто увагу на показання самої потерпілої, яка зазначила, що в її побитті брало участь двоє осіб, а третя особа знаходилась поодаль.

Слідчим на досудовому слідстві було відмовлено у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_5 у проведенні його впізнання потерпілою.

У той же час потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні в особі підсудного ОСОБА_5 впізнала особу, яка її покликала «дитячим голосом» та під час її побиття іншої особою тримала під руку. Крім того, потерпіла в суді не вказувала на підсудного ОСОБА_6 як на особу, яка брала участь у нападі на неї.

Як убачається з матеріалів справи, слідчий не проводив відтворення обстановки і обставин події злочину за участю потерпілої.

Не було проведено відповідних експертиз щодо перевірки показань, які давалися підсудними під час відтворення обстановки та обставин події злочину, механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої.

Органом досудового слідства в основу обвинувачення було покладено показання ОСОБА_8 під час відтворення ним обстановки і обставин події злочину, згідно яких він показав, що підійшов до жінки, яка намагалася зайти до підїзду та притримав вхідні двері. Підбігши, ОСОБА_5 наніс удар жінці в обличчя. Потім до побиття підключився ОСОБА_6, який також наніс жінці удари руками по обличчю та в область грудей. Борис перебував поодаль від них. ОСОБА_5 схопив сумку та почав тікати, за ним послідував ОСОБА_6. ОСОБА_8 із Борисом побігли дворами (т. 4, а. с. 115-130).

Дані показання ОСОБА_8 підтримав під час проведення очної ставки між ним та ОСОБА_5 Однак останній заперечив вчинення ним цього злочину, а вказував на те, що напад було вчинено ОСОБА_8 разом з Борисом (т. 3, а. с. 243-246).

Орган досудового слідства не звернув увагу на показання підсудного ОСОБА_5 про причетність до злочину щодо ОСОБА_9 та крадіжки з проникненням до житла ОСОБА_10 лише ОСОБА_8 та Бориса.

Слідчі дії були спрямовані лише на підтвердження версії досудового слідства, яку надав у своїх показаннях ОСОБА_8, викриваючи крім себе ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Проте в судовому засіданні ОСОБА_8 відмовився від показань, які він давав на досудовому слідстві, зазначивши, що на нього здійснювався психологічний тиск працівниками міліції, а саме слідчим Сичиком С.В., та було пообіцяно, що в разі дачі показань проти ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_8 буде обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Досудовим слідством не було встановлено особу на імя Борис, яка на думку досудового слідства брала участь у нападі на ОСОБА_9, а згідно показань ОСОБА_5 ще й у крадіжці майна ОСОБА_10 Однак із матеріалів кримінальної справи не видно, що здійснювалося для встановлення даної особи.

Досудовим слідства не перевірена належним чином версія ОСОБА_5 щодо вчинення даних злочинів ОСОБА_12 з особою на імя Борис.

Судове доручення, яке давалося слідчому для встановлення особи водія-таксиста на імя ОСОБА_7 служби « 15-60», бортовий номер « 39», який в ніч з 26.01.2012 р. на 27.01.2012 р. за викликом ОСОБА_5 здійснював перевезення з вул. Калініна, 15, не було виконано належним чином. Як повідомив слідчий на неодноразолві відвідування офісу служби « 15-60» в м. Полтаві керівництва служби не було, а диспетчера повідомили, що борт № 39 на той час не працював (т. 9, а.с. 113).

Явка з повинною ОСОБА_6, де останній викриває себе у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_9 (т. 5, а.с. 2), проведені відтворення обстановки і обставин події злочину 28.01.2012 р. за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (окремо з кожним), на наступний день після їх затримання, де вони вказують про свою причетність до вчинення нападу викликають сумнів щодо їх достовірності (т. 3. а. с. 149-155; т. 3, а. с. 177-192).

Судом неодноразово давалося судове доручення слідчому про забезпечення явки в судове засідання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 для допита цих осіб в якості свідків, що були присутні як поняті при відтворенні обстановки і обставин події злочину 28.01.2012 р. за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Однак дане судове доручення не було виконане, як зазначено слідчим, у звязку з неможливістю встановити місце їхнього проживання.

Досудовим слідством ОСОБА_6 звинувачувався ще у вчиненні розбійного нападу 26.01.2012 року за попередньою змовою з ОСОБА_8 на потерпілу ОСОБА_15

По цьому епізоду автор обвинувального висновку як доказ, що підтверджує вчинення ОСОБА_6 злочину, зазначав саме дані протоколу відтворення обстановки і обставин події злочину від 28.01.2012 р., де ОСОБА_6 вказував, що він наносив удар потерпілій ОСОБА_15, тобто визнавав себе винним у вчинені даного нападу (т. 3, а.с. 177-192).

Однак у ході судового слідства після допиту потерпілої ОСОБА_15, яка вказала, що напад на неї здійснила одна особа, невисока на зріст, по голосу впізнала в ОСОБА_8 цю особу, та зазначила, що під час нападу на відстані знаходився інший чоловік, який їй удари не наносив, прокурор вніс зміни до обвинувачення, виключивши з обсягу обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_6, епізод вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_15

У звязку з цим суд вважає, що заява ОСОБА_6 стосовно того, що визнавальні показання давалися ним під час проведення дізнання та досудового слідстві під фізичними та психологічним тиском працівників міліції, не позбавлена спроможності.

Скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вони заявляли на досудовому слідстві щодо застосування до них недозволених методів ведення дізнання та слідства, прокуратурою Октябрського району м. Полтави перевірялися поверхово.

Слідчим не було виконано доручення прокуратури Октябрського району про проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 для встановлення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, які згідно його скарги були заподіяні йому працівниками міліції (т. 5 а.с. 61-62).

На виконання судового доручення в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 р. прокуророю Октябрського району м. Полтави проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за повідомленням ОСОБА_5 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, яке на даний час не завершене (т. 9, а.с. 144).

Отже, зазначені вище обставини дають підстави вважати, що досудове слідство в справі проведено неповно, однобічно, внаслідок чого залишилися недослідженими такі обставини, зясування яких може мати значення для правильного розгляду справи.

Оскільки судом самостійно не можуть бути усунуті всі порушення кримінально-проце суального закону, справа підлягає направленню на додаткове розслідування, в ході якого слід всебічно, повно та обєктивно зясувати обставини справи, виконати в повному обсязі вказівки суду, заповнити прогалини досудового слідства, провести оперативно-розшукові та слідчі дії, зазначені в постанові, усунути протиріччя, дати належну оцінку доказам, перевірити доводи підсудних про застосування недозволених методів досудового слідства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 281 КПК України 1960 р., суд,

постановив:

Виділити в окреме провадження справу про обвинувачення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК.

Матеріали кримінальної справи в цій частині направити прокурору Октябрського району м. Полтави для проведення додаткового розслідування.

На постанову може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 7 діб з моменту оголошення.

СуддяОСОБА_16