печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 22.02.2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001067.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що висновки слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_5 потерпілим, а адвоката ОСОБА_3 представником потерпілого у вищевказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги скарги, слідчий ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечив, пославшись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Судовим розглядом встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 0001067 від 29.05.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, внесеному до ЄРДР на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5

30.01.2017 р. адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 подав клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим у вказаному провадженні.

Згідно ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 22.02.2017 відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001067 від 29.05.2015 року.

Вказане рішення слідчого мотивовано тим, що у ході розслідування кримінального провадження № 0001067 від 29.05.2015 року не встановлено факту заподіяння будь-якої шкоди ОСОБА_5 .

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Всупереч цьому, оскаржувана постанова не містить вмотивованого висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_5 потерпілим, а зводиться лише до констатування факту відсутності цих підстав.

За викладених обставин, визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не представляється можливим, а відтак, скарга в частині скасування постанови слідчого підлягає задоволенню.

КПК України не встановлено необхідності винесення самостійного процесуального рішення про визнання особи потерпілої, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги в частині визнання ОСОБА_5 потерпілим, а адвоката ОСОБА_3 представником потерпілого у кримінальному провадженні № 0001067 від 29.05.2015 року, оскільки не входять до компетенції слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування (ч. 2 ст. 307 КПК України), а відтак, скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 60, 110, 303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 22.02.2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001067 скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1