Ухвала
іменем україни
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 23 лютого 2017 року матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
За вироком Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 15 серпня 2016 року, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік і покладено на нього певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 20 січня 2016 року о 15.15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території, прилеглій до магазину «Валентина» на вул. Центральній, 62 у с. Нижніх Торгаях таємно викрав із автомобіля «ЗАЗ Таврія пікап» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) 12 600 грн, які належали ОСОБА_5 , заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості й правильності кваліфікації дій засудженого, просить на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. На думку прокурора, місцевий суд необґрунтовано застосував до засудженогоположення ст. 75 КК і звільнив його від відбування покарання з випробуванням, що потягло за собою невиправдану м`якість заходу примусу. Тим, що в ухвалі не наведено докладних мотивів залишення апеляційної скарги сторони обвинувачення без задоволення, аргументує порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК.

Розглянувши касаційну скаргу, дослідивши надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Згідно зі ст. 75 КК у разі, якщо суд (крім випадків засудження за корупційний злочин) при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому кримінальному провадженні, як видно зі змісту наданих судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено з порушенням визначених у законі загальних підстав.

Як убачається з копії вироку, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та всі інші обставини, які відповідно до положень КК, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування. Так, поряд із ступенем тяжкості злочину суд урахував, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК не має судимості. Водночас суд зважив на те, що засуджений утримує двох неповнолітніх дітей, перебував на військовій службі і брав участь в антитерористичній операції, а також суд узяв до уваги пом`якшуючі покарання обставини щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння ним розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обтяжуючою обставиною суд визнав вчинення засудженим злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на все це суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК, призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, що у межах санкції кримінального закону. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок м`якості немає.
Разом із тим, беручи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, пом`якшуючі обставини й особу винного суд, керуючись принципами гуманності та справедливості, дійшов умотивованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, проте в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж строку, визначеного у межах ст. 75 КК. Зазначений висновок суду є обґрунтованим, а судимість, строк якої погашено, за законом не перешкоджає застосуванню інституту умовного звільнення. Тому доводи про це у скарзі не можна визнати прийнятними.
Не погоджуючись із вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилався на м`якість призначеного засудженому заходу примусу. Переглянувши справу в апеляційному порядку, суд ретельно перевірив усі доводи, викладені у згаданій апеляційній скарзі, які за змістом та суттю аналогічні доводам у касаційній скарзі прокурора, й умотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення. Отже, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду, вмотивованість його висновків з питань правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні засудженому покарання та справедливості обраного ОСОБА_4 заходу примусу, прокурор у касаційній скарзі не навів.

Зважаючи на викладене й на те, що зі скарги та наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3