Справа № 458/116/17
1-кп/458/42/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВИРОК
06 березня 2017 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представниці потерпілої, ОСОБА_6 , підсудного ОСОБА_7 , розглянувши в м.Турці Львівської області кримінальну справу (матеріали кримінального провадження) про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ільник Турківського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працює, є інвалідом другої групи, раніше в силу ст. 89 Кримінального кодексу України несудимий, депутатом не є,
за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,
встановив:
28 квітня 2016 року близько 14:00 год. в центральному парку на вулиці В.Стуса в місті Турці Львівської області ОСОБА_7 , побачивши, як у незнайомої дівчинки, яка гойдалася на качелях, випав з кишені мобільний телефон марки "FLY", який був у чохлі, непомітно для потерпілої підняв його та привласнив, попрямувавши в центр міста. Діями підсудного ОСОБА_7 малолітній потерпілій ОСОБА_5 було завдано майнову шкоду на суму 590 гривень.
Свою вину у вчиненому підсудний визнав частково і пояснив суду, що 28.04.2017 року о 14:00 годині він перебував у центральному парку міста Турки, де побачив, що на доріжці лежить мобільний телефон. Не зауваживши на людей, він "злакомився", поклав цей телефон до кишені і, забравши телефон собі, попрямував до вокзалу; по дорозі сім-картку вийняв із телефону і викинув. Наступного дня поліцейськими цей телефон був вилучений у нього вдома. Вважає, що він телефон не викрав, а знайшов.
Крім часткового визнання вина підсудного підтверджується такими наданими суду та дослідженими в судовому засіданні доказами:
-показаннями в судовому засіданні малолітньої потерпілої ОСОБА_5 про те, що 28.04.2017 року о 14:00 годині вона з подружкою пішла до центрального парку в м. Турці погойдатися на качелях. Коли гойдалася, поруч побачила підсудного, який запихував до своєї кишені телефон, схожий на її. Коли вона обмацала одяг, то виявила, що у неї пропав телефон, і вона одразу ж подзвонила матері, яка порадила не втрачати крадія із поля зору. Вона побігла за підсудним, однак в натовпі людей вона втратила його із поля зору. На даний час телефон їй повернено;
-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , жителя міста Турки, про те, що 28.04.2016 року о 14:00 годині він проходив через центральний парк міста Турки і зупинився, щоби поговорити із знайомим по мобільному телефону. Коли говорив по телефону, то побачив, що у потерпілої, яка гойдалася на качелях, випав мобільний телефон, а підсудний, який в цей час був поруч, підняв цей телефон, поклав його до своєї кишені та пішов геть. Підсудний не бачив, що він ( ОСОБА_8 ) це побачив;
-заявою представниці (матері) малолітньої потерпілої, ОСОБА_6 , від 29.04.2016 року (а.с. 6);
-протоколом огляду місця події від 29.04.2016 року із фототаблицями до нього, із яких вбачається, що підсудний ОСОБА_7 за місцем свого проживання добровільно видав поліцейським мобільний телефон у чохлі із тканини (а.с. 18-22);
-постановою слідчого від 05.05.2016 року про визнання вилученого мобільного телефону речовим доказом та призначення щодо нього товарознавчої експертизи (а.с. 32);
-протоколом огляду речового доказу від 05.05.2016 року (а.с. 33);
-висновком експерта № 9/348 від 11.07.2016 року, із якого вбачається, що загальний розмір викрадених речей (телефону та чохла) становив 590 гривень (а.с. 38-41);
-висновками судово-психіатричних експертиз: амбулаторної від 15.08.2016 року № 462 (а.с. 46,47) та стаціонарної від 18.01.2017 року № 09 (а.с. 74-77), із яких вбачається, що підсудний психічною хворобою не страждає, виявляє органічний розлад особистості і поведінки внаслідок епілепсії з інтелектуально-мнестичним зниженням, емоційно-вольовими розладами та рідкими судомними нападами, може усвідомлювати значенння своїх дій та керувати ними.
В період інкримінованих йому дій підсудний психічним захворюванням чи недоумством не страждав, але також виявляв органічний розлад особистості та поведінки. Наявні у підсудного порушення мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому в період інкримінованих йому дій підсудний не був здатний повною мірою усідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2017 року, в ході якого малолітня потерпіла ОСОБА_5 показала на місці і розказала про обставини викрадення у неї мобільного телефону (а.с. 90-92).
Наведені вище докази по суті співпадають, не суперечать один одному, є належними, допустимими, взаємопов`язаними та достатніми для прийняття рішення.
Ними вину підсудного суд вважає доведеною.
Дії підсудного вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, оскільки судом встановлено, що, перебуваючи поруч потерпілої, бачивши і знаючи, хто згубив мобільний телефон, підсудний непомітно для потерпілої забрав його і привласнив, тобто підсудний таємно викрав чуже майно.
Обираючи міру покарання підсудному, суд враховує, що ним вчинено злочин невеликої тяжкості.
В якості пом`якшуючих покарання підсудного обставин суд враховує те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, а також те, що викрадене майно ним повернуто, та відсутність обтяжуючих покарання підсудного обставин.
В якості даних щодо особи підсудного суд враховує те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності притягається уже не вперше; є інвалідом другої групи з дитинства, особою, яка хоча психічною хворобою і не страждає, однак виявляє органічний розлад особистості і поведінки, та, хоча і може усвідомлювати значенння своїх дій та керувати ними, однак не в повній мірі.
Враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає необхідним обрати підсудному покарання у межах санкції частини статті у вигляді штрафу.
Відповідно до статтей 118,120,124,126 КПК України процесуальні витрати складаються в тому числі із витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду.
Відповідно до ст. 122 КПК України стягненню із підсудного в користь держави підлягає відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням товарознавчої експертизи, які згідно із довідкою від 11.07.2016 року (а.с. 37) складають 351 гривню 84 коп.
На підставі наведеного вище та керуючись статтями 370, 371 Кримінального процесуального кодексу України, суд
присудив:
ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та засудити до сплати штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.
Стягнути із ОСОБА_7 в користь держави відшкодування процесуальних витрат за проведення Львівським НДЕКЦ МВС України товарознавчої експертизи № 9/348 від 11.07.2016 року в сумі 351 гривня 84 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо підсудного ОСОБА_7 не застосовувати.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 30 днів із дня його проголошення.
Суддя -