Справа № 145/1965/16-к
Провадження №1-кп/145/176/2016
ВИРОК
Іменем України
"23" грудня 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів кримінальне провадження № 0000302 від 31.10.2016 року за фактом вчинення ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Кліщів Тиврівського р-ну Вінницької обл., жителем АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючим, раніше не судимим,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Могилів-Подільський Вінницької області, громадянином України, з середньою освітою, неодруженим, непрацюючим, раніше судимим: 1) 20.02.1976 Могилів-Подільським міським судом за ч. 3 ст. 206 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки 6 місяців 2) 14.11.1985 Могилів-Подільським міським судом за ч. 3 ст. 117 та ч. 2 ст. 118 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 13 років 3) 19.06.2006 Ялтинським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 6 років, проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 ,

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
28.10.2016 у нічний час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові, спрямованій на таємне заволодіння чужим майном, через огорожу проникли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , належне ОСОБА_6 . Перебуваючи на території даного домоволодіння ОСОБА_4 , підбурений жагою наживи чужим майном, переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння майном ОСОБА_6 , по присадибній земельній ділянці пройшов до будівлі сараю, з-під якого переніс три металеві каркаси огорожі, натягнуті алюмінієвою сіткою, які, діючи за попередньою змовою, передав через огорожу ОСОБА_5 .

З викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покинули домоволодіння ОСОБА_6 та розпорядилися ним на власний розсуд.

Згідно акту зважування від 31.10.2016 вага викраденої алюмінієвої сітки склала 4 (чотири) кілограма. Відповідно до показів свідка ОСОБА_7 , якому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в подальшому продали викрадені металеві каркаси огорожі, вага металевих каркасів склала 56 кілограм.

Згідно довідки вартості ТОВ «Пром-Будсервіс» від 31.10.2016. станом на 28.10.2016 року ціна алюмінію складала 27 гривень за 1 кілограм, ціна чорних металів - 2 гривні 70 копійок за 1 кілограм, тим самим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 завдали ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 259 гривень 20 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та пояснив суду, що в жовтні 2016 року його приятель ОСОБА_4 з товаришом розбирали теплицю в потерпілої і побачили металеву рамку із алюмінієвою сіткою сперту до паркану біля літньої кухні. Ввечері йому ОСОБА_4 розповідав, що у потерпілої є металева сітка, яку можна здати на металобрухт. Він погодився, оскільки потрібні були гроші на харчі і на лікування. Вони пішли через город до сусідки. ОСОБА_4 переступив через сітку, яка вже лежала на землі, передав йому три рамки із сіткою і вони занесли їх і здали на металобрухт за 75 грн., які вони потратили йому на ліки, хліб, цигарки і четвертушку горілки.

У вчиненому щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та пояснив, що розбирав теплицю у ОСОБА_6 , побачив металеві рамки з сіткою. Жив тоді у ОСОБА_5 , запропонував йому викрасти сітку, той погодився. Вони пішли через город до сусідки. Він переступив через сітку, яка вже лежала на землі, передав ОСОБА_5 три рамки із сіткою і вони занесли їх та здали на металобрухт за 75 грн.

У вчиненому щиро кається.

У зв`язку з визнанням вини обвинувачениими суд, врахувавши думку учасників судового провадження, вважає, за не доцільне досліджувати докази щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються і вважає за можливе обмежити дослідження доказів у справі допитом обвинувачених та дослідженням характеризуючих даних.

Відповідно до ст.349 КПК України суд встановив, чи правильно зрозуміли обвинувачені зазначені обставини, добровільність їх позиції та роз`яснив обвинуваченим, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Досудовим слідством дії обвинувачених кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Аналізуючи показання обвинувачених, суд вважає, що в судовому засіданні не було підтверджено факт крадіжки, поєднаної з проникненням в інше приміщення чи сховище, що підтверджується їхніми чіткими та послідовними показаннями з цього приводу.

Відповідно до роз`яснень наданих в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища, тощо.

Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).

В судовому засіданні, зокрема, з показань обвинувачених встановлено, що крадіжка відбулась на присадибній земельній ділянці, яка лише частково була огорожена, так як сітка від огорожі вже лежала на землі, тобто з подвір`я потерпілої.

Таким чином, суд приходить до переконання, що обвинуваченими було здійснено крадіжку без проникнення в інше приміщення або сховище.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Разом з тим, ч. 3 ст. 337 КПК України регламентовано, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин суд приходить до переконання, що кваліфікація дій обвинувачених за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України здійснена безпідставно, а тому відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України їх дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Суд, вислухавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка, кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинувачених, стан їх здоров`я, обставини вчинення злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

До обставин що пом`якшують покарання, суд відносить те, що вони вину визнали, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставинин що обтяжують покарання обвинуваченим не встановлено.

Суд враховує негативну характеристику обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за місцем проживання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених не можливе без ізоляції від суспільства і призначає їм покарання у виді арешту.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Речовий доказ, а саме алюмінієву сітку, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Гніванського відділення поліції - повернути власниці.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8