Справа № 159/4654/16-к
Провадження № 1-кп/159/286/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши обвинувальний акт, що надійшов з Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001884 від 06 вересня 2016 року, за ст. 164 ч. 2 КК України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, не працюючий, раніше судимий 10.04.2014 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , будучи зобов`язаним відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2015 року сплачувати в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 30 листопада 2014 року і до досягнення дитиною 23 років або закінчення навчання. Однак, ОСОБА_6 , будучи судимим 10.04.2014 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, за що станом на 01.02.2015 року судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, повторно, умисно в період з 01.02.2015 року по 30.05.2016 року злісно ухилився від сплати коштів на утримання дитини (аліментів). Будучи працездатним і неодноразово попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, в центрі зайнятості, як шукаючий роботу, не зареєструвався, офіційно не працевлаштувався, жив та живе за рахунок тимчасових заробітків, які не декларував, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів аліментів не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість з 01.02.2015 року по 30.05.2016 року - 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, надав показання про те, що йому відомо про необхідність сплачувати аліменти в користь бувшої дружини на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 , який продовжує навчання, однак через відсутність роботи та коштів виконувати покладені обов`язки він не може, хоча інколи працює на тимчасових роботах та зароблені гроші витрачає на потреби теперішньої сім`ї. На його утриманні перебуває неповнолітня дочка від другого шлюбу. Він кається у скоєному, заборгованість по аліментах ним не відшкодовано, але він не може по місцю проживання влаштуватися на роботу через її відсутність. Просить сурово його не карати.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що її бувший чоловік за рішенням суду повинен сплачувати аліменти щомісячно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 , який продовжує навчання, однак постійно ігнорує рішення суду, тому вона вимушена звертатися в правоохоронні органи для притягнення його до відповідальності. Заборгованості він не погасив та не має пропозицій на її погашення. Просить застосувати до нього максимальне покарання.

Представник потерпілої підтримала позицію свого довірителя.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор та інші особи не оспорюють фактичних обставин провадження. Тому, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Підходячи до кваліфікації дій ОСОБА_6 , суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України. Тобто, своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання повнолітньої дитини (аліментів), вчиненого особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст. 164 КК України, тим самим ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 164 КК України.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, враховує розкаяння обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_6 , який раніше судимий за аналогічний злочин, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, офіційно не працює, займається веденням підсобного господарства, має на утриманні неповнолітню дочку.

За таких обставин та враховуючи думку прокурора і сторони потерпілої суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції статті, з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не обиралася.

Цивільний позов по справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого органами досудового розслідування не накладався.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, ОСОБА_9 , -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч. 2 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового терміну строком один рік, не вчинить нового злочину і виконає згідно ст. 76 КК України покладені на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1