АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/1817/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/153/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року за поданням Апостолівського РВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 185, 75, ч.1 п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 2 роки.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
засуджений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому самому суді, у зв`язку з тим, що ухвала є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року було задоволено подання Апостолівського РВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 , призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 185, 75, ч.1 п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 2 роки та було направлено для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не виконує покладених на нього судом обов`язків, а саме: систематично не являється на реєстрацію до Кримінально-виконавчої інспекції у встановлений термін без поважних причин, виправдувальних документів не надав, крім того змінив місце проживання, але не повідомив Апостолівський РВ КВІ, отже на шлях виправлення не став.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 посилається на те, що ОСОБА_7 дійсно не з`являвся на реєстрацію, але судом не було взято до уваги причини його неявки. Під час судового засідання ОСОБА_7 пояснював, що відстань від його місця проживання до м. Апостолове, де необхідно з`являтись на реєстрацію складає понад 15 км. Зв`язок між населеними пунктами відбувається завдяки маршрутному автобусу, який приїздить до села тричі на неділю і всі бажаючі не можуть скористатись послугами перевізника, тому кожен раз після неприбуття до місця реєстрації він телефонував до відділу КВІ і повідомляв про відсутність можливості з`явитись на реєстрацію. Крім того, захисник вказує, що в жовтні 2016 року ОСОБА_7 не з`явився до відділу КВІ з причини захворювання, була підвищена температура та нежить, а швидка допомога з таких причин не приїздить, тому надати довідку про причини неявки в той день ОСОБА_7 не зміг.
На думку захисника, судом не були прийняті до уваги пояснення ОСОБА_7 , щодо пропуску реєстрації з поважних причин, а також те, що за весь час іспитового строку він не вчинив жодного адміністративного проступку, за місцем проживання характеризується позитивно, тому суд повинен був відмовити в задоволенні подання КВІ.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну і обґрунтовану.
Засуджений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та наполягали на скасуванні ухвали суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника Апостолівського РВ КВІ управління ДПтС України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та зробив обґрунтований висновок про небажання ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення.

Так, 02 лютого 2015 року ОСОБА_7 був засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробування строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п. 2. 3, 4 ст. 76 КК України ( а.кп. 30-32).
Згідно розписки від 06.04.2015р. засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, відповідальністю за ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, систематичного порушення громадського порядку, проведено індивідуально-профілактичні бесіди ( а.кп. 6, 12, 18, 19, 21, 24,) та йому були оголошені дні явки на реєстрацію (а.кп.7).
Згідно листка реєстрації засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію 02.06.2015р., 15.06.2015р., 06.07.2015р., 20.07.2015р., 06.06.2016р., 19.09.2016р., 17.10.2016р. (а.кп. 8).
Колегія суддів звертає увагу на те, що працівниками кримінально-виконавчої інспекції було встановлено, що ОСОБА_7 в кінці травня 2015 року виїхав на заробітки, точне місце знаходження не повідомив. За матеріалами кримінально-виконавчої інспекції Апостолівським PB ГУМВС ОСОБА_7 був оголошений в розшук, розшукова справа № 80115004 від 23.07.2015 року. 08.07.2015 року до Апостолівського районного суду було направлено подання на ОСОБА_7 в порядку ст.78 ч.2 КК України для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбуття призначеного покарання. Ухвалою Апостолівського районного суду від 29 липня 2015 року в задоволенні подання Апостолівського PB КВІ про скасування звільнення від покарання з випробуванням було відмовлено.
Після зазначеної ухвали суду засуджений ОСОБА_7 знову не з`являвся на реєстрацію 06.06.2016р., 19.09.2016р., 17.10.2016р. (а.кп. 8) та не надав документів, на підтвердження поважності причин, з яких він не з`явився на реєстрацію.
Засуджений ОСОБА_7 неодноразово був попереджений про те, що в разі не виконання покладених на нього судом обов`язків він може бути направлений для відбування призначеного судом покарання в місця позбавлення волі ( а.кп. 16, 26, 28, 60).
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення ОСОБА_7 , щодо пропуску реєстрації з поважних причин, а також те, що за весь час іспитового строку він не вчинив жодного адміністративного проступку та за місцем проживання характеризується позитивно, так як відповідно до матеріалів провадження суд дослідив усі обставини і при винесенні ухвали врахував, усі пояснення учасників процесу. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не зважаючи на проведену з ОСОБА_7 роботу, він продовжував ухилятися від покладених на нього судом обов`язків, а саме: не з`явився на реєстрацію - 19.09.2016 року та 17.10.2016 року. З приводу неявки на реєстрацію ОСОБА_7 надав письмові пояснення, в яких зазначено те, що не з`являвся до інспекції без поважної причини, до лікарні за медичною допомогою не звертався, за що 03.10.2016 року та 19.10.2016 року останньому були винесені застереження у вигляді письмових попереджень.
Крім того, засудженим ОСОБА_7 ні до суду першої інстанції, ні в апеляційний суд не було надано жодних документів , які б могли підтвердити, що він не з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції з поважних причин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_7 в період іспитового строку, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року, систематично не з`являвся на реєстрацію, змінив місце проживання та не повідомив про це в кримінально-виконавчу інспекцію, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд, відповідно до ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про направлення засудженого для відбування покарання призначеного вироком суду.

З урахуванням зазначеного, жодних передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року за поданням Апостолівського РВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 , призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, 75, 76 ч. 1 п. 2, 3, 4 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням терміном на 2 роки та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4