УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а :
За вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від

08 червня 2016 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер Козелецького району Чернігівської області, мешканця того

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останнього разу за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 червня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням

ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

2 роки.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком і остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки

6 місяців.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним за те, що він 07 липня 2015 року приблизно о 09.00 год. знаходячись в належному ОСОБА_5 автомобілі марки Сіtroen (державний номерний знак НОМЕР_1 ) біля магазину «Сільпо» по вул. Богдана Хмельницького, 54 у м. Остер, Козелецького району Чернігівської області, повторно, таємно викрав належні ОСОБА_5 гроші в сумі 600 грн. та 260 доларів США, що відповідну до курсу Національного банку становило 5 529.19 грн. а всього 6 129,13 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 жовтня

2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 , просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, кримінально-правової оцінки його дій

за ч. 2 ст. 185 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржуються.
Наведені в касаційній скарзі прокурора доводи про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості колегія суддів вважає не обґрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_4 ,згідно з указаною нормою закону врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого який за місцем проживання характеризується задовільно, на спеціальних обліках у лікарів не перебуває, його вік та сімейний стан, що суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання, а також обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції

не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК і дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті за якою його засуджено. Своє рішення місцевий суд належним чином обґрунтував.
Визначення ОСОБА_4 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком, колегія суддів вважає правильним.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду, такі твердження про м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання висловив прокурор у своїй апеляційній скарзі. Апеляційний суд обґрунтовано залишив їх без задоволення, вмотивувавши свої висновки належним чином. Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що висновки суддів першої та апеляційної інстанцій щодо призначення ОСОБА_4 покарання є законними та обґрунтованими, а тому підстав вважати таке покарання м`яким та явно несправедливим у колегії суддів немає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене і керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області

від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3