Номер провадження: 11-сс/785/434/17
Номер справи місцевого суду: 521/4008/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання відносно:
ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина, уродженця м. Мардін Республіки Туреччини, одруженого, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого на території України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Республіки Туреччина - ОСОБА_8 та до нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Республіки Туреччина, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України, починаючи з 14 березня 2017 року , і з перевіркою наявності підстав для продовження застосування запобіжного засобу не рідше одного разу на два місяціз забороною залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 з 22 години однієї доби до 07 години наступної добиіз покладенням обов`язків, перелік яких зазначений в резолютивній частині ухвали.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що наявні обставини, що гарантують запобігання втечі ОСОБА_10 та забезпечення у подальшому його видачі, якщо центральним органом України щодо видачі (екстрадиції) засуджених у кримінальних провадженнях під час виконання вироку - Міністерством юстиції України буди прийняте рішення про його видачу (екстрадицію), а саме наявність звернення ОСОБА_10 до Державної міграційної служби України із заявою про визнання біженцем 22.12.2016 року, прийняття ДМС України рішення 20.01.2017 року про оформлення документів для вирішення питання про надання ОСОБА_10 міжнародного захисту в Україні, відсутність у ОСОБА_10 документів, що дають право на виїзд з України, наявність місця, де він тимчасово може проживати, соціальних зв`язків з громадянами Туреччини, що перебувають в Україні, наявність у нього родини та малолітніх дітей; можливість для отримання законного джерела заробітку для забезпечення існування і життєвих потреб.
Крім того слідчий суддя врахував положення п. 1 ч. 2 ст. 584 КПК України про подання разом з клопотанням копії запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідченої центральним органом України, в той час як додана до клопотання копія запиту щодо ОСОБА_10 засвідчена Одеською місцевою прокуратурою № 2.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.
- слідчий суддя не прийняв до уваги той факт, що договір оренди однокімнатної квартири АДРЕСА_3 укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з яким за згодою останнього проживає ОСОБА_10 , однак квартира є однокімнатною та на момент судового розгляду справи відсутні документи щодо згоди власника квартири ОСОБА_11 на проживання ОСОБА_10 за вказаною адресою;
- слідчий суддя не врахував пояснення ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що проживав з ОСОБА_12 за вищевказаною адресою ще до затримання, а відповідно до доручення прокуратури Одеської області від 30.01.2017 року ОСОБА_10 до затримання проживав за іншою адресою в м. Одесі, а саме по АДРЕСА_4 . Окрім того, ОСОБА_13 не має посвідки на проживання на території України та в судовому засіданні не надав докази, що він є засновником будь-якого підприємства на території України та має джерело постійного доходу;
- слідчий суддя не врахував, що за даними запитуючої сторони, ОСОБА_10 був присутній під час оголошення вироку, однак на момент набрання ним законної сили знаходився у бігах, у зв`язку з чим був виданий ордер на його арешт;
- слідчий суддя не врахував, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували незадовільний стан здоров`я ОСОБА_10 або можливість його працевлаштування на території України;
- судом при винесені ухвали були порушені норми КПК України, а саме слідчий суддя був зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого законом;
- також слідчим суддею фактично покладено на ОСОБА_10 відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, але жодного посилання на вказану статтю в ухвалі немає, так само як і відсутні строки застосування зазначених обов`язків.
У зв`язку з викладеним, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати повністю та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), з утриманням його в умовах Одеської установи виконання покарань УДПтСУ в Одеській області до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичну передачу компетентним органам респ. Туреччина.
Особа, відносно якої ставиться питання про застосування екстрадиційного арешту ОСОБА_14 , як і його захисник ОСОБА_15 в судові засідання суду апеляційної інстанції призначені на 24.03.2017 р. 30.03.2017 р. та 03.04.2017 р. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Натомість, прокурор ОСОБА_6 надала до суду копії рапортів оперативних співробітників Київського ВП в м.Одесі відповідно до яких в результаті перевірки ОСОБА_14 , за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_2 не знаходиться.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.
Враховуючи вимоги КПК України щодо скорочених строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді та неявку ОСОБА_8 та його захисника, апеляційний суд вважає можливим розглянути провадження в межах апеляційної скарги та на підставі наявних матеріалів справи.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті.
Крім того, згідно з ч.5 ст.196 КПК України копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному, обвинуваченому негайно після її оголошення, а також надсилається щодо осіб, які є державними виконавцями, Міністерству юстиції України, а щодо осіб, які є приватними виконавцями, - Міністерству юстиції України та Раді приватних виконавців України.
Під час апеляційного розгляду прокурор повідомив суд, що на теперішній час місце знаходження ОСОБА_16 , стосовно якого вирішується питання про екстрадиційний арешт невідоме, у зв`язку з чим він не має можливості забезпечити його участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та запропонував оголосити розшук ОСОБА_17 ..

Проте, апеляційний суд не може погодитися з доводами прокурора про необхідність оголошення ОСОБА_16 в розшук, оскільки відповідно до ст.281 КПК України вирішення такого питання на стадії досудового розслідування відноситься до компетенції слідчого чи прокурора.
Враховуючи ту обставину, що прокурором не може бути забезпечена участь ОСОБА_16 у розгляді апеляційної скарги прокурора, то апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даний час вирішити питання щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є неможливим, оскільки будуть грубо порушені вимоги ч.1 ст.193 та ч.5 ст.196 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково не роглядаючи доводи прокурора якими ставиться питання про погіршення становища
ОСОБА_18 свою чергу, відповідно до ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 КПК, до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_19 , а у разі необхідності й поставити питання про затримання для забезпечення прибуття ОСОБА_16 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу в порядку, визначеному ст.ст.187-189 КПК України.
Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про те, що судом при винесені ухвали були порушені норми КПК України, а саме слідчий суддя був зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого законом.
Відповідно до ч.ч.10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Натомість ч. 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.
При цьому, застосовуючи до ОСОБА_16 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя в порушенням зазначених вище вимог ч.6 ст. 181 КПК України вийшов за двох місячний строк, на який можливо було застосувати вказаний запобіжний захід.
Крім того, апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про те, що також слідчим суддею фактично покладено на ОСОБА_16 відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України без посилання в ухвалі на вказану статтю та строків застосування зазначених обов`язків.
Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Аналізуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів не може погіршити становище ОСОБА_16 при апеляційному розгляді провадження, тому вважає необхідним ухвалу слідчого судді скасувати із постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці з покладанням відповідних обовязків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177-183, 194, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532, 541, 584, 585 КПК України, апеляційний суд-
ухвалив :
Апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту).

Застосувати до ОСОБА_8 , ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, починаючи з 14 березня 2017 року із забороною залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_2 з 22 години до 07 години наступної доби.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
- не відлучатися із м. Одеси без дозволу прокурора;
- повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В разі невиконання покладених обов`язків до ОСОБА_8 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Виконання ухвали та контроль за поведінкою ОСОБА_8 покласти на Київський відділ поліції в м. Одесі ГУНП України в Одеській області.
Строк дії ухвали апеляційного суду до 13 травня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4