Справа №127/3399/17
Провадження №1-кс/127/1324/17
17 лютого 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,-
Слідчий військової прокуратури Вінницького гарнізону капітан юстиції ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт на тимчасово вилученого майна.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 з 20.09.2016 по 17.12.2016 ухилявся від несення обов`язків військової служби і подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку № 386/42 видану Олександрівською клінічною лікарнею м. Києва, згідно з якою старший солдат ОСОБА_4 з 20.09.2016 по 17.12.2016 перебував на амбулаторному лікуванні. З повідомлення головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва встановлено, що громадянин Гайдай за медичною допомогою не звертався та в базі даних лікарні не зареєстрований.
13 лютого 2017 року допитані в якості свідків військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , провідний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , які вказують, що військовослужбовець ОСОБА_4 при особистій бесіді, яка проходила між ними, /зізнався, що довідку він придбав.
В подальшому, військовою прокуратурою Вінницького гарнізону на адресу військового комісарара ІНФОРМАЦІЯ_2 скеровано запит з проханням надати оригінал медичної довідки № 386/42 виданою Олександрівською клінічною лікарнею м. Києва від 17.12.2016 року.
14.02.2017 військовою прокуратурою Вінницького гарнізону отримано оригінал медичної довідки № 386/42 виданою Олександрівською клінічною лікарнею м. Києва від 20.09.2016 року.
14.02.2017 медична довідка № 386/42 визнана речовим доказом і має суттєве значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, так як вона могла бути засобом чи знаряддям кримінальних правопорушень, а також могла містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, тобто містити ознаки речових доказів, які є одним з джерел доказів у кримінальному провадженні, а обставини її використання являються подією кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. За таких обставин, з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вказані вище документи, томуслідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на медичну довідку № 386/42 видану Олександрівською клінічною лікарнею м. Києва, оскільки вона має значення речового доказу та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання задовольнити.
Виконання ухвали доручити слідчому військової прокуратури Вінницького гарнізону капітану юстиції ОСОБА_3 .
Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на зазначені речі.
На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.
Слідчий суддя: