Справа № 333/2882/17
Провадження №1-кс/333/641/17
29 травня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, -
25.05.2017 року слідча СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотан ням про арешт майна. Клопотання обґрунтоване тим, що 24.05.2017 року до Комунарського ВП надійшло повідомлення про те, що по вул. 40 років Перемоги,65 у м. Запоріжжі невстановлена особа викрала пісок. 24.05.2017 року, в період часу з 16:30 годин до 17:00 годин, в ході проведення огляду місця події, був виявлений автомобіль «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 з мішками піску у кількості більше 30 одиниць. Даний транспортний засіб поміщено на територію Комунарського відділення поліції, для встановлення обставин кримінального правопорушення. Опитуваний водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив що на АДРЕСА_1 приїхав на прохання свого кума ОСОБА_5 , для перевезення мішків з піском з метою подальшого використання у власному будівництві. Про заборону добувати пісок на даній території стало відомо від працівників поліції. Опитуваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив, що зателефонував своєму кумові ОСОБА_4 і попросив допомогти перевести пісок. 24.05.2017 року в період часу 07:30-09:00, я погрузив в автомобіль «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 більше 30 мішків з піском, для подальшого використання у власному будівництві. Про заборону добувати пісок на даній території стало відомо від працівників поліції. Вилучений в ході огляду місця події автомобіль «Газель», із державним номерним знаком НОМЕР_1 належить до категорій, зазначених в п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме 1) підшуканий та використаний як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.
Так, на теперішній час у органів досудового слідства є достатньо підстав вважати, що в разі повернення вказаного транспортного засобу власнику, останній може розпорядитися ним на власний розсуд. У своєму клопотанні слідчий зазначаючи підстави для арешту майна вказує, що в разі повернення вказаного транспортного засобу власнику, останній може розпорядитися ним на власний розсуд, тому на автомобіль «Газель», із державним номерним знаком НОМЕР_1 необхідно накласти арешт та залишити його на зберіганні на території Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала своє клопотання, надала пояснення аналогічні викладеним.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду повідомлений належним чином.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджено, що «Газель», із державним номерним знаком НОМЕР_1 про арешт якого слідчий звернувся до суду із клопотанням, був вилучений 24.05.2017 року під час проведення слідчим Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_6 огляду місця події. Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, вказана у клопотанні слідчого річ набула статус тимчасово вилученого майна.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна має бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Так, клопотання слідчого містить формулювання підстав і мети арешту майна: для збереження та подальшого невідчудження. Тобто, не вбачається, що предмет арешту речовим доказом, або об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або арешт пропонується накласти у забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації.
Крім того, не було наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, адже жодним чином - існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений. Разом з тим, не обґрунтовано, які перешкоди чинить власник зазначеного автомобіля, що призводить до неможливості досягнення завдань досудового розслідування, не обґрунтовано, яким чином сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на майно.
Крім того, відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що не має підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчої СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1