Справа № 556/1396/16-к
Провадження № 1-кс/565/250/16
У Х В А Л А
29 грудня 2016 року м.Вараш
Колегія суддів Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі:
-головуючого судді ОСОБА_1 ,
-судді ОСОБА_2 ,
-судді ОСОБА_3 ,
-секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
-прокурора ОСОБА_5 ,
-потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
-представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,
-обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ,
-захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 ,
-захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 ,
-захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 ,
-захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_17 ,
-захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_18 ,
В С Т А Н О В И Л А:
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбою), скоєного за попередньою змовою групою осіб та поєднаного із проникненням у житло.
Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року, строк дії якої закінчується о 13 годині 00 хвилин 09 січня 2017 року, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) днів.
Потерпілі: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та представник потерпілих - адвокат ОСОБА_8 зазначили, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, в тому числі ОСОБА_9 , є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Потерпілі: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтвердили обставини про погрози з боку нападників (обвинувачених) фізичною розправою, в тому числі щодо їх малолітнього сина, в разі звернення до правоохоронних органів, які, на їх думку, є реальними.
Обвинувачений ОСОБА_9 і його захисник адвокат ОСОБА_13 вважають необґрунтованими і безпідставними клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно усіх обвинувачених, в тому числі щодо ОСОБА_9 . Згідно з доводами адвоката ОСОБА_13 підозра і обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, є необґрунтованою, правова кваліфікація є неправильною, а наявність вказаних у клопотанні прокурора ризиків не підтверджена доказами. На думку захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , характер тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілим свідчить про невисокий ступінь суспільної небезпечності такий дій та не виправдовує тривалого ув`язнення обвинувачених. Адвокат ОСОБА_13 зазначила, що порушення обвинуваченими порядку в судовому засіданні, пошкодження металевого загородження, яке відокремлює обвинувачених від складу суду і присутніх громадян, та відмова від виходу із спеціального автомобіля та конвоювання до залу судового засідання, є протестом проти протиправних дій посадових осіб та не свідчать про намір обвинувачених переховуватися від суду чи перешкоджати розгляду кримінального провадження.
Обвинувачені: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 заперечили проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою, як відносно себе, так і відносно інших обвинувачених. На думку обвинувачених, вказані клопотання прокурора необґрунтовані та безпідставні, тому задоволенню не підлягають.
Захисники обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 адвокати ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 заперечили проти задоволення клопотань прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно усіх обвинувачених, в тому числі щодо ОСОБА_9 , зазначивши про їх необґрунтованість.
Ухвалою колегії суддів від 29 грудня 2016 року, занесеною до журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_15 тимчасово видалений із залу судового засідання на одне судове засідання протягом 29 грудня 2016 року на підставі ч.1 ст.330 КПК України у зв`язку з повторним порушенням ним порядку у залі судового засідання 29 грудня 2016 року.
У відповідності до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Заслухавши думки учасників процесу, за наявними доказами, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 та наявність підстав для його задоволення.
Колегія суддів вважає, що надані суду матеріали та висновок органу досудового розслідування свідчать про обґрунтованість підозри щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. При цьому суд врахував, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, а також те, що саме через поведінку обвинувачених (порушення порядку в судових засіданнях, перешкоджання здійснення судового розгляду справи та зловживання правами) на даний час із визначеного обсягу доказів судом досліджено лише речовий доказ - автомобіль, марки «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із наявними в ньому речами.
Обвинувачений ОСОБА_9 неодружений, не працює, проживає в с.Ново-Трепівка Знамянського району Кіровоградської області - на території іншої області, віддаленій від місця знаходження Кузнецовського міського суду Рівненської області, на розгляд якого надійшло дане кримінальне провадження, та обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, на території Рівненської області не за місцем проживання. З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 29 січня 2016 року /т.3 а.с.113/ слідує, що ОСОБА_9 був затриманий начальником слідчого відділення Володимирецького ВП Кузнецовського ВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 29 січня 2016 року о 02 годині 30 хвилин в м.Кузнецовськ Рівненської області з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.208 КПК України, - якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України.
Окрім цього, на наявність ризику переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином вказує подальша поведінка обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження, яка спрямована на створення обставин неможливості проведення судових засідань та свідчить про затягування ним судового провадження і відтермінування розгляду справи по суті (повторне порушення порядку у залі судового засідання 13 вересня 2016 року і 29 грудня 2016 року, пошкодження 13 вересня 2016 року металевого загородження, яке відокремлює обвинувачених від складу суду і присутніх громадян, необгрунтована відмова від виходу із спецавтомобіля та конвоювання до залу судового засідання 14 вересня 2016 року і 21 вересня 2016 року).
Існування ризику здійснення незаконного впливу на потерпілих, які на даній стадії ще не надавали суду показань щодо обставин події злочину та суті обвинувачення, підтверджується наданими у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора показаннями потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щодо погрози їх сім`ї вчинення фізичної розправи в разі звернення до правоохоронних органів, висловленої зі сторони групи нападників одним із них після вчинення злочину.
На наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, вказує, як поведінка обвинуваченого у залі судового засідання (пошкодження металевого загородження, яке відокремлює обвинувачених від складу суду і присутніх громадян), так і відсутність в нього постійного місця роботи, легальних заробітків, доходів для забезпечення у достатньому обсязі потреб для його існування.
Згідно з п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії»).
Продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 в даному випадку також виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, який, є першим завданням кримінального провадження згідно з ст.2 КПК України та, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Виходячи із вищезазначених обставин, доведених у ході розгляду клопотання прокурора ОСОБА_19 , і зазначених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що єдиним дієвим запобіжним заходом для обвинуваченого ОСОБА_9 в даному випадку є тримання під вартою, строк якого необхідно продовжити до 60 (шістдесяти) днів. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого і буде недостатнім для запобігання його спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Отже, підстави для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні. При цьому колегією суддів також враховано тяжкість злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , зокрема те, що це особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Таким чином, аргументи «за» і «проти» звільнення ОСОБА_9 з-під варти, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, наведені на підставі фактичних даних та не оцінювались судом абстрактно. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, оцінений не лише на підставі ступеня тяжкості можливого покарання, а й з врахуванням вищевказаних конкретних фактів, які підтверджують існування такої небезпеки.
При прийнятті даного судового рішення колегія суддів також прийняла до уваги, що завершити судовий розгляд даного кримінального провадження по суті до закінчення дії ухвали суду від 10 листопада 2016 року, тобто до 13 години 00 хвилин 09 січня 2017 року, є об`єктивно неможливим у зв`язку із значним обсягом доказів, які підлягають дослідженню, віддаленістю місця судового розгляду від місця проживання потерпілих, свідків і місцязнаходження захисників обвинувачених, а також зумовлено неявками у судові засідання учасників кримінального провадження та поведінкою обвинувачених у судових засіданнях.
Наявні у справі матеріали, які характеризують обвинуваченого за місцем його проживання та нинішнім місцем його утримання в Рівненському слідчому ізоляторі, в тому числі щодо стану здоров`я, не спростовують вищезазначених висновків суду щодо наявності обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились та виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків та наявності обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.
Враховуючи наведені обставини, в даному випадку колегія суддів визнала клопотання прокурора ОСОБА_19 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) днів обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 331, ч.1 ст.372, ст.ст.376, 392 КПК України, колегія суддів, -
Клопотання прокурора, який бере участь у розгляді кримінального провадження в суді, ОСОБА_19 від 27 грудня 2016 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) днів.
Дана ухвала суду про продовження строку тримання під вартою закінчує свою дію о 19 годині 30 хвилин 26 лютого 2017 року.
Виконання ухвали суду покласти на Головне управління Національної поліції України в Рівненській області (Кузнецовський відділ поліції та ізолятор тимчасового тримання №2) і Рівненський слідчий ізолятор.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту даної ухвали суду учасникам судового провадження призначити на 14 годину 00 хвилин 03 січня 2017 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3