Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/90/17
Провадження № 1-кп/723/366/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернiвецької областi, в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданні в залi суду в мiстi Сторожинець кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 26 листопада 2016 року по обвинуваченню за ч.2 ст.389 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Сторожинець, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, офіційно не працюючого, одруженого цивільним шлюбом та зі слів має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 08.11.2010 року за ч.1 і ч.2 ст.307 КК України до 3-х років позбавлення волі, покарання відбув, судимість не погашена; вироком Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 21.06.2016 року за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт та вироком Сторожинецького районного суду від 27 грудня 2016 року за ч.2 ст.185, 71, 72 КК України до 4-х місяців і чотирьох днів арешту. Покарання відбув 08.06.2017 року. Судимість не погашена, -

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи засудженим вироком Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 21.06.2016 року за вчинення злочину передбаченого ст.15 ч.3, ст.185 ч.1 КК України до покарання у видi 80 годин громадських робiт по мiсцю проживання, вирок суду не виконав та приступивши 13.09.2016 року до виконання громадських робіт і відбувши в період з 13 по 23 вересня 2016 року 18 з 80 годин громадських робіт, з 24 вересня по 11 жовтня 2016 року ухилився вiд вiдбування громадських робiт i не виконав 62 години цих робіт.

ОСОБА_4 свою вину в скоєннi злочину визнав i в судовому засiданнi показав, що він дійсно був засуджений за вчинення крадіжки та уклав угоду з потерпілим, яку вироком суду від 21.06.2016 року було затверджено та призначено узгоджену міру покарання у виді 80 годин громадських робіт. Він відбувши частину громадських робіт, дійсно ухилився від подальшого відбування покарання так як йому необхідно було працювати і заробляти гроші. Вважає, що покарання він відбув, оскільки, в подальшому його знову засудили за вчинення крадіжки і за сукупністю вироків призначили йому покарання у виді 4-х місяців арешту приєднавши йому частково не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначивши 4 місяці і 4 дні арешту, які він відбув повністю.

Суд знаходить, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України крім визнання обвинуваченим своєї вини, доведена в суді також і доказами наданими стороною обвинувачення, в т.ч.

-вироком суду від 21 червня 2016 року (а.с.13), згідно якого ОСОБА_4 за ст.185 ч.1, ст.15 ч.3 КК України призначено узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт строком 80 годин

-розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с.11), згідно якого вирок Сторожинецького районного суду від 21.06.2016 року, яким ОСОБА_4 визначено покарання у виді 80 годин громадських робіт, звернуто до виконання;

-підписками і розписками обвинуваченого ОСОБА_4 від 01.08.2016 року (а.с.15) якими обвинувачений підтвердив своє ознайомлення із умовами, строками і порядком відбування визначеного судом показання у виді громадських робіт;

-направленнями від 01.08.2016 року (а.с.20) та від 12.09.2016 року (а.с.24) і розпорядженням Панківської сільської ради від 13.09.2016 року № 102 (а.с.25), згідно яких підтверджено направлення і прийняття обвинуваченого на громадські роботи, зокрема і по місцю проживання в с.Панка, Сторожинецького району, Чернівецької області;

-графіками виходу на роботу у вересні місяці 2016 року (а.с.45) та у жовтні місяці 2016 року (а.с.46), табелями виходу на роботу в зазначених місяцях 2016 року (а.с.35, 38), довідками виконкому Панківської сільської ради від 03.10.2016 року № 467 (а.с.36) і від 11.10.2016 року № 485 (а.с.39) та попередженням від 26.09.2016 року (а.с.33), згідно яких встановлено, що обвинуваченому було відомо про необхідність виконання громадських робіт в зазначених місяцях 2016 року і він їх періодично виконував і частково виконав та будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання громадських робіт, передбачену ч.2 ст.389 КК України, в період з 26 вересня по 11.10 2016 року, взагалі до роботи не приступав, не відбувши 62 години присуджених громадських робіт.

Аналiзуючи докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 в їх сукупностi, суд дiйшов висновку про те, що кваліфiкацiя його дiй за ознаками ст.389 ч.2 КК України в судовому засiданнi знайшла своє пiдтвердження, так як обвинувачений дiйсно будучи засудженим до 80 годин громадських робiт, ухилився вiд їх повного вiдбування.

Зазначаючи про те, що обвинувачений вже відбув покарання за вчинений злочин, оскільки вироком суду від 27.12.2016 року ОСОБА_4 до призначеного покарання частково приєднано покарання визначене вироком від 21.06.2016 року, сторона захисту в дебатах посилаючись на неможливість повторного притягнення особи до кримінальної відповідальності за один і той же злочин та на вимоги ст.284 КПК України, вважала, що є підстави для закриття кримінального провадження оскільки є вирок по тому самому обвинуваченню.

Суд не знаходить такі твердження сторони захисту правильними, з огляду на те, що вироком Сторожинецького районного суду від 27.12.2016 року обвинуваченому до призначеного покарання за вчинення крадіжки, тобто злочину передбаченого статтею 185 КК України було частково приєднано покарання призначене вироком Сторожинецького районного суду від 21.06.2016 року за вчинення також крадіжки, тобто такого ж самого злочину передбаченого ст.185 КК України.

В даний час в суді розглядалось кримінальне провадження передбачене ст.389 ч.2 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт а не вчинення крадіжки, що свідчить про те, що обвинувачення не стосується одного і того ж обвинувачення.

Тобто будучи засудженим за вчинення крадіжки до громадських робіт, ОСОБА_4 , ухилившись від повного відбуття призначеного покарання, знову вчинив крадіжку за що і був засуджений з частковим приєднанням попереднього покарання за вчинену раніше крадіжку але покарання за ухилення від відбування громадських робіт обвинуваченому не призначалося , а відповідно він його не відбував. Висновки сторони захисту є хибними і суд до них відноситься критично.

Таким чином під час судового провадження не було виявлено обставин, які б давали підстави до закриття цього кримінального провадження.

Обираючи вид та мiру покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин щодо ухилення від відбування громадських робіт, суд враховує суспiльну небезпеку скоєного обвинуваченим злочину, який класифікується, як злочин невеликої тяжкостi. Крім цього суд враховує, що обвинувачений по мiсцю проживання характеризується негативно, ранiше неодноразово судимий в т.ч. за тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів та злочини середньої тяжкості за корисливі злочини проти власності.

Пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, судом не встановлено, а до обтяжуючих вину обвинуваченого обставин суд вiдносить рецидив злочинiв тобто вчинення нового умисного злочину при наявностi судимостi за умисний злочин.

Виходячи із зазначеного та зважаючи на визнання обвинуваченим винуватості і його молодий вік, суд знаходить, що обвинуваченому слід призначити покарання, яке є легшим ніж альтернативне до арешту покарання визначене в санкції ч.2 статті 389 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і недопущення скоєння ним нових злочинів.

При цьому суд визначаючи термін покарання враховує, що обвинувачений хоч і не надав доказів наявності на його утриманні двох малолітніх дітей, але визнає як їх існування так і своє батьківство щодо них, що в ході судового розгляду не було спростовано.

Керуючись ст.ст.367-371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєннi злочину передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у видi 1 (одного) мiсяця, 15 (п`ятнадцяти) днів арешту.

На вирок суду може бути подана апеляцiйна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ