Справа № 308/1384/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця с.Бедевля Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, працюючому на посаді майстра лісу Тернівського лісництва ДП «Тячівське ЛГ», одруженому, на утриманні якого одна неповнолітня дитина, раніше не судимому, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000160 від 09.02.2017, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 - ч. 3 ст. 368 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи на посаді майстра лісу Тернівського лісництва ДП «Тячівське ЛГ» 09.02.2017 вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.

Так, 09.02.2017 в період із 15.00 год. по 15.59 год. майстер лісу Тернівського лісництва ДП «Тячівське ЛГ» ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні кафе «Калсберг», за адресою: смт.Тересва, вул. Армійська,1, Тячівського району, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого, протиправного збагачення, вимагав та одержав від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 1700 грн., за не складання на останнього протоколу про вчинене ним лісопорушення та не притягнення ОСОБА_8 до відповідальності. 09.02.2017 об 15.59 год. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 09.02.2017 в ході огляду місця події біля кафе «Калсберг», за адресою: смт.Тересва, вул. Армійська,1, Тячівського району, у ОСОБА_5 було виявлено: предмет неправомірної вигоди в розмірі 1700 грн., змиви з правої та лівої долоней рук, особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Нокія» ІМЕІ НОМЕР_1 . 10.02.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, який згідно примітки до ст. 45 КК України відноситься до категорії корупційних. В ході допиту підозрюваний ОСОБА_5 відмовився давати показання в порядку ст. 63 Конституції України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, зокрема: заявою про злочин ОСОБА_8 від 08.02.2017, в якій він викриває протиправні наміри ОСОБА_5 ; протоколом вручення ОСОБА_8 грошових коштів від 09.02.2017, протоколом огляду місця події від 09.02.2017 в ході чого ОСОБА_5 добровільно видав отриману від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 1700 грн., та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду на те, що із 25.01.2015 набрали чинності зміни до Кримінального кодексу України (ст.ст. 45-48, 69, 75, 79, 81, 86, 87 та 91), і згідно яких по корупційних злочинах виключена можливість застосування судами звільнення від кримінальної відповідальності, призначення відбування покарання з випробуванням, та призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом, орган досудового розслідування не виключає можливості, що ОСОБА_5 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами області на не підконтрольних територіях Донецької і Луганської областей та Автономної Республіки Крим.

Частина свідків у даному кримінальному провадженні працівники Тернівського лісництва ДП «Тячівське ЛГ», які ще не допитані є колегами ОСОБА_5 , а тому орган досудового розслідування не виключає можливості, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб.

Крім цього, не виключена можливість, що ОСОБА_5 , завдяки своїм зв`язкам, буде здійснювати вплив на заявника ОСОБА_8 , який викрив його протиправні наміри, а також буде здійснювати вплив на експертів на виконанні в яких будуть перебувати судові експертизи призначені у даному кримінальному провадженні. ОСОБА_5 маючи доступ оформлення документів пов`язаних із оформленням будівельних паспортів на будівництво будинків може вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане із одержанням неправомірної вигоди.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_5 будь-яку з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 . Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. У випадку обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави та внесення останнім визначеної судом суми застави слідчий просить покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; з метою уникнення будь-якого тиску на заявника ОСОБА_8 , спілкуватися з останнім лише з дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити. Разом з тим, просили не брати до уваги підстави вказані в клопотанні в частині того, що ОСОБА_5 маючи доступ оформлення документів пов`язаних із оформленням будівельних паспортів на будівництво будинків може вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане із одержанням неправомірної вигоди, оскільки таке є опискою.

Захисники підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на заявника та свідків, чи перешкоджати встановленню істини по справі. Крім того просили врахувати особу їх підзахисного, який є молодим за віком, має постійне місце проживання, на його утримані перебуває неповнолітня дитина, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку своїх захисників, просив відмовити в задоволенні клопотання, обрати домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисників, приходжу до наступного висновку:

Клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивоване тим, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами області на не підконтрольних територіях Донецької і Луганської областей та Автономної Республіки Крим, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні - працівників Тернівського лісництва ДП «Тячівське ЛГ», які ще не допитані є колегами ОСОБА_5 , завдяки своїм зв`язкам підозрюваний може здійснювати вплив на заявника ОСОБА_8 , який викрив його протиправні наміри, а також буде здійснювати вплив на експертів на виконанні в яких будуть перебувати судові експертизи призначені у даному кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане із одержанням неправомірної вигоди.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Посилання захисників на відсутність обґрунтованої підозри слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, саме на не підконтрольних територіях Донецької і Луганської областей та Автономної Республіки Крим, незаконного впливу на свідків та заявника, а також експертів на виконанні в яких будуть перебувати судові експертизи призначені у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення пов`язаного із одержанням неправомірної вигоди, суд констатує, що їх можливе настання прокурором жодним доказом не доведено. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 , розміру збитків та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, та приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце постійного проживання - у період доби із 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця с.Бедевля Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, працюючому на посаді майстра лісу Тернівського лісництва ДП «Тячівське ЛГ», одруженому, на утриманні якого одна неповнолітня дитина, раніше не судимому, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце проживання у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

Термін дії ухвали закінчується 09 квітня 2017 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого та процесуального прокурора у кримінальному провадженні, суду за першим викликом;

- не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування із заявником ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні; - повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу скерувати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1