Справа №636/782/17
Провадження №1-кп/636/222/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Білий Колодязь Вовчанського району Харківської обалсті, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно у фермера сільгоспрацівником, проживаючого та зареєстрованого в якості жильця в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
04 серпня 2014 року ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21.07.2014 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 у лави Збройних Сил України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 . За наказом командира військової частини він був зарахований до списків особового складу частини на посаду кулеметника 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону.
В період військової служби на солдата ОСОБА_4 , розповсюджувалася дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.
Солдат ОСОБА_4 в порушення вказаних норм чинного законодавства вирішив стати на злочинний шлях і отримавши 11.12.2014 року відпустку строком на десять діб, тобто до 21.12.2014 року, вирішив не повертатися до військової частини. З цією метою діючи умисно без поважних причин, став ухилятися від військової служби і знаходячись по за межами військової частини до органів місцевої влади чи військового управління з питань подальшого проходження військової служби або за наданням поважних причин неможливості повернення до служби не звертався. І тільки 11.11.2016 року добровільно повернувся до військової частини, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями солдат ОСОБА_4 скоїв кримінальний злочин передбачений ч.3 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, повністю визнав свою провину, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні і виклав суду обставини події як вказано вище.
Прокурор та обвинувачений не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.
У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у невчасному заявлені на службу без поважних причин до військової частини або місця служби тривалістю понад один місяць і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він, його захисник і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.
На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в редакції статті Карного Кодексу у 2014 році.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує те, що ОСОБА_4 взагалі позитивно характеризується за місцем служби, є учасником АТО та бойових дій, проживає разом з матір`ю похилого віку і за станом здоров`я фактично їх утримує.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Дослідивши наведені обставини у сукупності, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання, те що він скоїв кримінальний злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також виключні обставини що склалися у його родині в період військової служби, суд вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України і перейти до іншого більш м`якого основного покарання, не зазначеного у санкції статті у виді арешту.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити покарання із застосування ст.69 КК України у виді арешту строком на 3(три) місяці.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , до вступу вироку у законну силу не обирати, а взяти його під варту в порядку виконання вироку.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.ст.394,395 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: