У Х В А Л А Справа № 200/4256/17
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/2470/17
14 березня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
14 березня 2017 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у якому прохає накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. ОСОБА_5 спільно з невстановленою групою осіб на території м. Дніпро протягом тривалого часу з використанням підробних документів здійснюють незаконні заволодіння рухомим та нерухомим майном чим спричинили шкоду у великих розмірах.
Так, на протязі тривалого часу, невстановленою групою осіб за підтримкою працівників Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, житлово-експлуатаційних підрозділів та інших державних установ, здійснюють підбір об`єктів нерухомості, які розташовані на території м. Дніпро та області. В подальшому за попередньою домовленістю з нотаріусами нотаріального округу Дніпропетровської області здійснюють оформлення нерухомого майна на підконтрольних осіб з малозабезпечених верств населення або на осіб з підробними документами, після чого реалізуються сумлінному покупцеві. При реалізації своїх цілей невстановленою групою осіб крім того використовуються реквізити та печатки юридичних осіб.
Виходячи з наявної інформації невстановленою групою осіб здійснені шахрайські дії з використанням підробних документів по об`єктах нерухомості розташованих в місті у тому числі за адресою АДРЕСА_2 .
Так, згідно виданого Департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської ради свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09 вересня 2016 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 . В свою чергу, для отримання зазначеного свідоцтва про право власності, ОСОБА_4 подав заяву на приватизацію квартира АДРЕСА_3 , яка використовується ним та членами його сім`ї на умовах найму а також надав довідку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири де зазначено ОСОБА_4 як особу, яка з 08.12.2015 прописана у квартирі. Крім того, ОСОБА_4 надано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 виконавцем якого є ОСОБА_6 а замовником ОСОБА_4 .
Під час допиту в якості свідка, ОСОБА_6 , після огляду технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 зазначив, що ОСОБА_4 йому невідомий та до нього ніколи не звертався. Виготовлений технічний паспорт не відповідає формату того, якого він виробляє та не співпадає нумерації справ. Підписи які знаходяться під його ПІБ на його несхожі та йому не належать. Крім того, ОСОБА_6 відомі факти, коли надавались технічні паспорти на нерухомі об`єкти нібито виготовлені від його імені. Печатка, яка використовувалась для виготовлення технічного паспорту на вказану квартиру, схожа на ту, яка використовувалась ОСОБА_6 на початку своєї діяльності, однак її він нікому не передавав.
Крім того, слідчим ОСОБА_2 здійснено виїзд до АДРЕСА_4 де під час спілкування з мешканцями вказаного будинку було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_5 до березня 2016 мешкав ОСОБА_7 . В березні 2016 ОСОБА_7 помер, після чого появився невідомий чоловік, який пояснив, що нібито він є родичем померлого. За час мешкання ОСОБА_7 з сусідами спілкувався рідко, вів замкнути образ життя. Особу, яка стала власником квартири АДРЕСА_1 ніколи сусіди не бачили та нічого про неї не чули.
На теперішній час згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та єдиного державного реєстру юридичних осіб встановлено, що права власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, власник майна в судове засідання не викликався. З цих підстав, клопотання розглянуто за відсутності власника майна та ухвалено рішення.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши клопотання, вислухавши пояснення слідчого, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню. Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, вважаю за можливе накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Накласти арешт на речовий доказ - квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом накладення заборони на її відчуження.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1