Справа № 703/789/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,
за ч.1 ст. 164 КК України,
у с т а н о в и в :
Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав і пояснив, що аліменти на утримання дитини не сплачував, оскільки не мав постійного заробітку, але коли були в наявності гроші, то він передавав їх дитині.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 , його винність підтверджується:
- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що проживаючи разом з ОСОБА_6 їй було відомо про його зобов`язання сплачувати аліменти. Також їй відомо, що він періодично, в залежності від наявності коштів передавав в рахунок аліментів 1000 грн., декілька разів по 300 грн. Регулярно платежі не сплачував, оскільки не мав постійного заробітку;
- даними заяви ОСОБА_4 від 21 лютого 2017 року про те, що ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини ;
- даними рішення Смілянського міськрайсуду від 28 липня 2011 року про те, що ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини його заробітку;
- даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_5 записаний батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України, оскільки він злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів ).
Призначаючи йому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно і раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та прохання потерпілої не обмежувати його волю, а тому суд вважає за можливе, обрати йому покарання у виді обмеження волі, і, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона, в даному випадку потерпіла, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31 березня 1995р. роз`яснює, що під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 5 цієї ж постанови Пленуму Верховного суду України роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи те, що потерпілою ОСОБА_4 заподіяння їй діями (бездіяльністю) ОСОБА_5 моральної шкоди не доведено та будь - яким чином в ході судового слідства нею не обґрунтовано, суд приходить до висновку, що в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди на її користь слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно з п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати його:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок можуть бути подані апеляції в апеляційний суд Черкаської області в 30- денний термін через Смілянський міськрайсуд.
Головуючий: ОСОБА_1