Ухвала
іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, кримінальне провадження закрити. Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду першої інстанції, з якими погодився й суд апеляційної інстанції, ґрунтуються на припущеннях, в їх основу покладені недопустимі докази, зокрема, показання свідків, під час судового розгляду було порушено його право на захист. Апеляційний суд належним чином свого рішення не мотивував, відповідей на доводи, викладені в апеляційній скарзі, не надав, необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання та постановив рішення з порушенням ст. 419 КПК України.

Вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 11 листопада 2014 року близько 18.00 год., перебуваючи біля продуктового магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет довгастої форми, схожий на биту, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , з яким у нього за деякий час до цього виникли особисті неприязні відносини, реалізуючи свій умисел, зненацька вибіг із-за рогу вказаного магазину, та почав умисно наносити з особливою жорстокістю численні удари (понад 4 удари) вищевказаним предметом по голові, тулубу та по інших частинах тіла ОСОБА_8 . Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер у лікарні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Частиною 2 статті 419 КПК України визначено, що при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подав апеляційну скаргу, в якій, із наведенням відповідних обґрунтувань, просив його скасувати, а кримінальне провадження закрити. Також захисник просив про допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , посилаючись на те, що їх допит у суді першої інстанції був проведений з порушенням права на захист ОСОБА_5 .

Суд апеляційної інстанції, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, коротко зазначив в ухвалі зміст викладених доводів, при цьому належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив їх без уваги.
Також апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повторний допит свідків сторони обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не навівши при цьому переконливого обґрунтування. Водночас суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що вказані свідки давали показання у суді першої інстанції в той час, коли ОСОБА_5 перебував у хворобливому стані та не мав захисника, що позбавило його можливості провести кваліфікований перехресний допит.

Наведене свідчить про те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд має врахувати наведене в цій ухвалі, перевірити належним чином усі доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3