Справа № 361/1396/17
Провадження № 1-кп/361/211/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується: АДРЕСА_2 , військове містечко ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому звані «рядовий», у період з 21.08.2015 року по 07.02.2017 року, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним до військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин був безпідставно відсутній у період з 21.08.2015 по 07.02.2017, чим вчинив нез`явлення вчасно до військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Згідно наказу №169 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 03.08.2015 рядовий ОСОБА_4 вибув у першу половину щорічної відпустки за 2015 рік, терміном до 20.08.2015.
Проходячи військову службу, за призовом під час мобілізації на особливий період рядовий ОСОБА_4 порушив вимоги ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки 21.08.2015 року самовільно без дозволу начальників та командирів, без поважних причин, не з`явився з відпустки до місця проходження військової служби, а саме військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , свої обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.
Згідно п. 10 ст. 1 Закону України "Про оборону України" - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
07.02.2017 року рядовий ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Отже, рядовий ОСОБА_4 самовільно без дозволу відповідних начальників та командирів, без поважних причин був відсутній у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , військове містечко Семиполки, в умовах особливого періоду, починаючи з 21.08.2015 року по 07.02.2017 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому, показав, що усвідомив протиправність своєї поведінки.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам провадження, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають сумніву, щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого правопорушення.
За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором змісту цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.
Таким чином, суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження, приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у нез`явленні ним вчасно до військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена повністю, а його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.4 ст.407 КК України, те, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу, а також роз`ясненнями Постанови Пленуму ВС України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання є визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує до уваги вище наведене, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, те, що він уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження служби, визнав повністю вину та щиро розкаявся в скоєному, має постійне місце проживання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 доцільне без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому суд переконаний, що призначені вид і міра покарання відповідають вимогам ч. 2 ст. 65 КК України і є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, з урахуванням обставин вчиненого злочину і особи винного, суд не вбачає підстав для обрання такого заходу на період до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, у період якого зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проходження служби - Броварського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КК України, в тому числі запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для обрання запобіжного заходу відносно нього до вступу вироку в законну силу відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1