Справа №479/520/17 19.07.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2017 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіка Вірменія, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.
Клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 19 години 30 хвилин 02 вересня 2017 року.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту або застави.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що висновок суду про існування ризиків незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_6 на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, та знищення, схову або спотворення ним речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є помилковим та не відповідає дійсності.
Вважає, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зазначає, що з оголошених в суді показів потерпілих та свідків вбачається, що ніхто з них не бачив під час бійки в руках у ОСОБА_6 ніж, біту, пістолет або інші предмети, спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, як того вимагає диспозиція ч. 4 ст. 296 КК України. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 не застосовував будь-які предмети з метою спричинення тілесних ушкоджень та які можуть бути визнані речовими доказами, відсутні підстави вважати наявність ризику знищення, переховування або спотворення речей.
Не погоджуючись з існуванням ризику, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та на потерпілих, зазначає, що складений і долучений до матеріалів клопотання протокол допиту свідка « ОСОБА_8 » від 05.07.2017 р., здійснено безпідставно і умисно переконати суд в існуванні вищевказаного ризику. Крім того, на момент винесення ухвали майже всі свідки вже допитані.
Посилається на те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, тобто з 26.06.2017 р. по 06.07.2017 р. не встановлено місцезнаходження більшості інших учасників, які самостійно протягом тривалого часу переховуються від слідства.
Вважає, що слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу не взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, з 1992 року разом із своїми батьками, позитивно характеризується за місцем проживання, з 17.07.2015 р. зареєстрований фізичною особою-підприємцем (ПП «Масіс-Агро»), має тяжке захворювання, в зв`язку з чим змушений регулярно обстежуватися та проходити відповідне лікування.
На думку апелянта, слідчим суддею не враховано, що підозрюваний не ухилявся від слідства, а фактично почав співпрацювати із органами досудового розслідування, оскільки 04.07.2017 р. ОСОБА_6 добровільно з`явився до слідчого та надав показання з приводу обставин кримінального правопорушення, яке мало місце вночі 26.06.2017 р.
Неможливість раніше з`явитися до відділення поліції ОСОБА_6 в суді пояснив необхідністю чергового медичного обстеження у м. Києві, що підтверджується записами в його амбулаторній картці.
Вказує на порушення вимог ст. 208 КПК при затриманні ОСОБА_6 , оскільки злочин, за який його було затримано, вчинений 26.06.2017 р., а затриманий він був 04.07.2017 р., що виключає можливість висновку про те, що на час затримання він «щойно вчинив злочин». На час затримання, підстава, передбачена п.2 ч.1 ст.208 КПК України, була відсутня.
Встановлені слідчим суддею обставини.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
04.07.2017 р. о 19.30 годин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.ст. 208-213 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.
26 червня 2017 у нічний час, ОСОБА_6 отримав в телефонному режимі повідомлення від ОСОБА_9 , про конфлікт, який відбувся в с.Луканівка Кривоозерського району Миколаївської області між ним та жителями села Луканівка Кривоозерського району Миколаївської області. На вказане повідомлення, 26 червня 2017 року близько 03:00 год. ОСОБА_6 вказав ОСОБА_9 , чекати його. Через невеликий проміжок часу до ОСОБА_9 під"їхав невстановлений автомобіль, в салоні якого перебував ОСОБА_6 та невідомий чоловік. Сівши до салону вказаного автомобілю, вони втрьох вирушили до сільського будинку культури.
Приїхавши до клубу, ОСОБА_9 вказав ОСОБА_6 на осіб, з якими у нього виник конфлікт та вони направилися до них. Під час спілкування між ОСОБА_6 та місцевим мешканцем ОСОБА_10 , виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_6 спричинив не менше одного удару в область обличчя ОСОБА_10 .
Після завершення конфлікту, ОСОБА_6 вступив з ОСОБА_9 у злочинну змову, направлену на вчинення хуліганських дій та сказав останньому відійти від будинку культури, очікуючи на нього, після чого сів до свого автомобілю та направився у невідомому напрямку.
Через деякий час до вказаного будинку культури приїхало чотири автомобілі: «ВАЗ 2105», «BMW Х5», «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та інший автомобіль, з яких вийшло близько 15 осіб, серед яких перебував ОСОБА_6 та до яких приєднався ОСОБА_9 , які при собі мали ножі, пістолет та інші предмети, спеціально пристосовані для спричинення тілесних ушкоджень. Вказані особи, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з особливою зухвалістю, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, перевагу над жителями с. Луканівка, з метою їх залякування та з метою самоутвердження почали хаотично спричиняти тілесні ушкодження жителям вказаного села, здійснювати постріли із невстановленого у ході проведення досудового розслідування пістолету, виражатися грубими нецензурними лайками.
Вказані хуліганські дії ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , та інших невстановлених осіб тривали не менше 15 хвилин, після чого вказані особи залишили місце вчинення кримінального правопорушення та зникли у невідомому напрямку.
Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, є обґрунтованою.
Слідчий суддя визнав наявність ризику у виді незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілих та свідків, оскільки свідок, допитаний в ході проведення досудового розслідування чітко вказує, що підозрюваний залякував його щодо наслідків показань.
Також, вважає доведеним існування ризику щодо знищення, схову або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як досудовим слідством залишається невстановленим місцезнаходження речових доказів: ножів, біт, пістолету.
Крім того, не встановлені всі учасники, які приймали участь у вчиненні хуліганських дій, що дає достатні підстави вважати, що залишаючись на волі підозрюваний буде вживати заходів до переховування вказаних осіб.
Оцінивши в сукупності, вагомість наявних доказів, про вчинення підозрюваним тяжкого злочину насильницького характеру, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, характер протиправних дій ОСОБА_6 , а саме застосування зброї та спричинення тілесних ушкоджень потерпілим особам, з урахуванням наявності у нього постійного місця проживання, певних соціальних зв`язків, що не є обставинами, які стримають підозрюваного від вчинення дій, щодо створення доведених ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню вищезазначеним ризикам.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.
Докази, на які послався в обґрунтування клопотання слідчий, доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. Зокрема, підозра у вчиненні злочину обґрунтована: даними протоколу огляду місця події від 26.06.2017 р., показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , підозрюваного ОСОБА_9 , даними протоколу пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_13 ; та даними про наявність у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.
Щодо доводів апелянта про те, що застосування зброї ОСОБА_6 під час вчинення злочину не підтверджено належними доказами, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Незважаючи на стан здоров`я ОСОБА_6 , наявність постійного місця проживання та роботи, апеляційний суд, з огляду на наявність ризиків, передбачених п. п. 2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, встановленим під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання доведені обставини, передбачені п. п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України. Тому немає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Питання про незаконність затримання ОСОБА_6 при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу не вирішувалося, оскільки стороною захисту затримання не оскаржено. Окрім того, доводи апелянта в цій частині щодо законності затримання ніяким чином не впливають на суть прийнятого рішення про обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 422, 532 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3