Справа № 125/2485/15-к
Провадження №11-кп/772/606/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула 24 травня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000262 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2017 року, яким

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білилівка Ружинського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами.

За участю прокурора: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, посилаючись на обґрунтування вироку суду доказами, які не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, неповноту судового розгляду та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 14 липня 2015 року, в період часу між 21 та 22 годинами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у будинку свого батька ОСОБА_10 , за адресою по АДРЕСА_1 , під час суперечки з останнім на побутовому ґрунті, діючи умисно з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , наніс йому численні удари кулаками в область голови та тулуба, спричинивши ОСОБА_10 , згідно з висновком експерта №55 від 21 вересня 2015 року, тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення від яких ОСОБА_10 помер на місці події.

Виявлена при експертизі трупа ОСОБА_10 сполучна травма тіла утворилась від дії тупих твердих предметів, якими могли бути, зокрема, руки; смерть ОСОБА_10 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_10 існує причинний зв`язок.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого і його захисника ОСОБА_7 , підтримавших доводи апеляційної скарги, поданої в інтересах, ОСОБА_6 ; міркування прокурора, щодо законності вироку суду; виступи їх в судових дебатах в підтримання висловлених позицій, а обвинуваченого ще і в останньому слові; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про залишення без змін оскаржуваного вироку суду.

Потерпілий ОСОБА_11 просив в своїй заяві розглядати апеляційну скаргу без нього, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Висновки суду про доведеність вини, обвинуваченого у скоєнні вбивства свого батька, за яке він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, правильні, ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених в суді та оцінених у вироку, сукупність яких дала підстави для прийняття законного і обґрунтованого рішення, на які суд детально послався у вироку.

Твердження апелянта щодо відсутності мотиву вбивства спростовуються показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які пояснювали в суді, що потерпілий не хотів, щоб обвинувачений зловживав спиртними напоями, із-за чого сварився на сина.

Сусід, свідок ОСОБА_15 , на якого посилаються у скарзі, також стверджував, що часто бачив обвинуваченого п`яним. Те, що він в той вечір не чув сварок між покійним ОСОБА_10 і його сином не виключає їх наявність.

Відповідно до висновків СМЕ трупа смерть ОСОБА_10 настала за 36-40год до початку їх проведення, тобто в ніч з 14 на 15 липня 2015 року. В разі поступового нанесення тілесних ушкоджень, які були виявлені на трупі, покійний міг певний час жити, до певного часу пересуватись в межах кімнати.

Час скоєння злочину обвинуваченим, встановлений судом, співпадає із зазначеними висновками експертизи. Більш того, ОСОБА_6 не заперечував, що після вживання спиртного в кафе, він повернувся додому о 21 годині.

Посилання у скарзі на відсутність доказів щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому однією людиною, зокрема обвинуваченим, не приймаються судом.

За висновками біологічної експертизи на грошових купюрах, вилучених у обвинуваченого і його речах були виявлені сліди крові, походження яких від потерпілого не виключається.

Слідством перевірена версія обвинуваченого щодо нанесення тілесних ушкоджень батькові іншими особами, в тому числі сусідами, не підтвердилась.

За встановленими судом обставинами, після перебування ОСОБА_6 в кафе, де вживав алкогольні напої, він повернувся додому, відкрив закриті ним не пошкоджені двері ключами, які він мав при собі, і зайшов в кімнату, що виключає проникнення до будинку сторонніх осіб та побиття ними потерпілого. Зазначені обставини також виключають доводи, що потерпілий міг отримати ушкодження на вулиці, куди він в силу стану здоров`я майже не виходив перед смертю. Проте, хвороба потерпілого не знаходиться в причинному зв`язку зі смертю, як встановила судово-медична експертиза трупа.

Твердження обвинуваченого, що він виявив в будинку травмованого батька, закривавленого і побитого, від виклику карети швидкої допомоги батько відмовився, після чого обвинувачений ліг спати, а вранці виявив батька мертвого, не узгоджуються із його поясненнями про турботливе ставлення до потерпілого.

За висновками СМЕ отримані тілесні ушкодження не характерні для неодноразового падіння із висоти власного зросту, хіба що при падінні із десятого поверху.

Відтворення аудіозапису негласної слідчої дії, що є одним із багатьох доказів, також підтверджує вину обвинуваченого у скоєному.

При прослуховуванні аудіозапису ОСОБА_6 у довільній формі розповідав співкамерникам про стосунки із батьком, відомі лише йому та про його побиття, що могло потягти за собою переломи ребер.

Суд обґрунтовано визнав допустимим даний доказ, здобутий на підставі ухвали слідчого судді, за дорученням про його проведення та за наявності клопотання про це.

Відкриття даного доказу давала підстави стороні захисту заявляти клопотання про проведення фоноскопічної експертизи в разі наявності сумнівів у ідентичності голосу обвинуваченого, чого не було ними зроблено.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає проведення обов`язкового проведення такої експертизи в разі відсутності сумнівів у достовірності зазначеного доказу.

Допит свідка ОСОБА_16 , про що заявлялось клопотання, не викликався необхідністю, оскільки перебування обвинуваченого із ним в кафе із 18 до 21 години 14.07.2015 року не підтверджує подальшу поведінку ОСОБА_6 в своєму будинку.

Висновки амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 23.07.2015 року підтвердили свідчення, що ОСОБА_6 зловживав алкоголем, а тому виявляв ознаки хронічного алкоголізму ІІ ступеню. 15 липня 2015 року при освідуванні він продовжував перебувати в стані алкогольного сп`яніння.

Суд обґрунтовано визнав скоєння вбивства потерпілого при перебуванні обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, що зумовило його протиправну поведінку і нанесення таких чисельних ушкоджень, небезпечних для життя.

Саме таким емоційним станом обвинуваченого судово-психіатрична експертиза пояснила скоєння ним злочину, вчинення якого підсилилось почуттям образи і злоби за зроблені йому зауваження батьком.

Незважаючи на заперечення обвинуваченого проти висновків щодо зловживання алкоголем, встановлений діагноз також підкріплений викликом до обвинуваченого бригади швидкої допомоги 16 та 17 липня 2015 року в ІТТ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області. В результаті чого був встановлений діагноз хронічний алкоголізм та розлади психіки.

При дачі оцінки юридичної кваліфікації скоєного, суд обгрунтовано керувався розясненнями п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи».

Спосіб, кількість, характер, локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного після скоєного засвідчує про умисел ОСОБА_6 саме на вбивство свого батька.

Тривалість часу протягом якого потерпілий ще був живий, не впливає на кваліфікацію злочину.

Відсутність на тілі потерпілого смертельних ушкоджень чи колото-різаних ран не виключає умислу на заподіяння смерті ОСОБА_10 в інший спосіб.

Не виключається, що переломи 16 ребер, нанесення 84 синців, саден та забоїв в області голови і тулуба, заподіяні руками, ногами, плоскою частиною табурета, що була виявлена на місці, із застосуванням сили до особи похилого віку, немічного батька, якого після побиття залишив помирати на підлозі без будь-якої допомоги, проявивши байдужість до наслідків і є підтвердженням умислу на вбивство.

Поведінка обвинуваченого при апеляційному розгляді не була свідченням каяття за скоєне, а лише підтверджувала його намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Більш того, про зменшення чи пом`якшення покарання обвинувачений не просив.

Виходячи із обставин, в тому числі і тих, на які є посилання в апеляційній скарзі та врахованих судом, призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, а тому підстав до його зміни в бік пом`якшення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 419 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення, а обвинуваченим із дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: