АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

ТОВ «Барс 2000»

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: паливно-роздавальну колонку, газовий модуль з 2 ємкостями №49475 та № 49476 ємкістю по 4, 85 м3 з газом (№ 49475-50% газу та №49476-50% газу), що належить ТОВ «Барс 2000, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події (земельної ділянки) 11.10.2016 року за адресою: м. Київ, Дарницький район по вул.. Вишняківський 1.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що вилучене майно не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні та немає підстав вважати, що вказані речі є речовими доказами злочину передбаченого ч.1 ст.272, ч.1 ст. 197-1, ст. 356 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати та накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду події.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено наявність підстав в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно. Також вважає, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України та є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника ТОВ «Барс 2000», який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим відділом Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві розслідуються матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 17.04.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.272, ч.1 ст. 197-1, ст. 356 КК України

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні та немає підстав вважати, що вказані речі є речовим доказом злочину передбачених ч.1 ст.272, ч.1 ст. 197-1, ст. 356 КК України та не можуть бути використані з метою забезпечення конфіскації майна або цивільного позову.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ухвалена судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, слідчий суддя районного суду при прийнятті рішення, вказаних норм КПК не дотримався. Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора не надав будь якої оцінки обставинам викладеним у клопотанні слідчого щодо правової підстави для арешту майна, достатності доказів, що вилучене майно має ознаки речових доказів, наслідків арешту майна для інших осіб.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження). Також, у відповідності до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України, старшим слідчим Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 11 жовтня 2016 року було винесено постанову про визнання вилученого в ході обшуку 11 жовтня 2016 року за адресою: м. Київ, Дарницький район по вул.. Вишняківський 1, майна речовим доказом.

З урахуванням викладених обставин, які свідчать про порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженню задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст.98, 167, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: паливно-роздавальну колонку, газовий модуль з 2 ємкостями №49475 та № 49476 ємкістю по 4, 85 м3 з газом (№ 49475-50% газу та №49476-50% газу), що належить ТОВ «Барс 2000, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події (земельної ділянки) 11.10.2016 року за адресою: м. Київ, Дарницький район по вул.. Вишняківський 1. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події (земельної ділянки) 11.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене в ході огляду події 11.10.2016 року за адресою: м. Київ, Дарницький район по вул.. Вишняківський 1., яке належить ТОВ «Барс 2000», а саме: паливно-роздавальну колонку, газовий модуль з 2 ємкостями №49475 та № 49476 ємкістю по 4, 85 м3 з газом (№ 49475-50% газу та №49476-50% газу)

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/796/4082/2016 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1