Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/931/17
Провадження № 1-кс/723/1300/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2017 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного

суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання Заступника начальника СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого. одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого. Підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України

встановив:
Заступник начальника СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 (в подальшому - слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 07.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , 05.02.2017 року біля 23,00 години. за попередньою змовою між собою, проникли до житлового будинку по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , звідки умисно таємно викрали мисливську гладкоствольну рушницю марки «Ідеал» № НОМЕР_1 , калібр НОМЕР_2 , вартістю 10000 грн., болгарку синього кольору марки «Махіта» вартістю 4000 грн., пилосос червоного кольору марки «Самсунг», вартістю 2500 грн., кавоварку марки «Бош», вартістю 10000 грн., комплект кухонного посуду, вартістю 3000 грн. та одну матерчату куртку сірого кольору, вартістю 3000 грн.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, може переховуватись

від органів досудового розслідування та суду оскільки вчинив умисний тяжкий злочин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 6 років, а також може незаконно впливати на потерпілого і свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий та прокурор, в судовому засіданні підтримали клопотання та просили про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та виключають застосування інших запобіжних заходів.

Підозрюваний ОСОБА_4 в ході судового розгляду, свою вину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав але заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки він в такому разі не зможе утримувати свою сім`ю, де є двоє малолітніх дітей. Його дружина ніде не працювала і в даний час не може працювати так як здійснює догляд за дитиною якій не виповнилось трьох років. Він не впливав і не буде впливати ні на потерпілого ні на свідків. Він не ховався і не буде переховуватися і завжди приходив на виклики слідчого. Просив обрати йому підписку про невиїзд.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий та прокурор обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 06.02.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України з приводу крадіжки майна ОСОБА_8 із його житлового будинку, що в с.Іжівці, Сторожинецького району, Чернівецької області.

07 квітня 2017 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто в умисному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло.

Із повідомлення про підозру, письмових показань потерпілого, підозрюваного, а також протоколів допиту свідка ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які придбали у ОСОБА_11 викрадену зброю та протоколів добровільної видачі від 11.02.2017 року і огляду від

12.02.2017 року, підтверджено факт вчинення крадіжки майна ОСОБА_8 підозрюваним ОСОБА_4 .

Тобто обгрунтованість підозри у вчиненні крадіжки майна є очевидною і доказаною в суді прокурором в межах заявленого і розглядуваного клопотання.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також безпосередньо в судовому засіданні слідчий та прокурор зазначили про наявність трьох, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

В судовому засіданні слідчий суддя не знайшов доказаним обґрунтування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, щодо того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання за вчинений злочин, як єдина підстава на підтвердження цього ризику слідчий суддя оцінює виходячи з вимог п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини.

В рішеннях цього органу у справах «Летельє проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Мамедова проти Росії», зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Тобто, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому у рішенні Страсбурзького суду по справі «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року стверджено, вже зазначену обставину та вказано, що при цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з іншими державами та його міжнародні контакти, наявність сім`ї, попереднє ухилення від правоохоронних органів, тощо.

Таким чином ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчим суддею не може оцінюватися на підставі санкції статті 185 ч.3 КК України на яку посилається слідчий та прокурор, а зазначення в клопотанні про відсутність альтернативної міри покарання є помилковою так як санкція статті яка бере початок від 3 років позбавлення волі, дозволяє використання положень ст.75 КК України, що і може бути вирішено судом під час розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні слідчий суддя також не знайшов обґрунтування і доказів наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, щодо того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які зазначені слідчим і прокурором в клопотанні. Вказані свідки не давали жодних свідчень проти підозрюваного, а тому вказане є тільки припущенням слідчого. Що стосується того, що свідок ОСОБА_10 , згідно протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками, впізнав підозрюваного як особу яка разом з іншими особами продавала йому рушницю то вказане також є тільки непідтвердженим припущенням. Жодних заяв чи інших доказів негативної поведінки підозрюваного в частині незаконного впливу на свідка до суду не подано.

Заявляючи про вказаний ризик, слідчий і прокурор не врахували, що вчинення злочину мало місце ще 05.02.2017 року і з того часу не здобуто доказів незаконного

впливу як на свідків так і на потерпілого.

Разом з тим, слідчий суддя знаходить, що ризик щодо можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, має місце в цьому кримінальному провадженні виходячи із того, що підозрюваний тільки в даний час почав визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Як зазначив підозрюваний, даючи свої пояснення в суді під час розгляду клопотання, він раніше не визнавав свою винуватість, що на думку слідчого судді свідчить про перешкоджання забезпеченню швидкого і повного розслідування кримінального правопорушення та встановленню істини. Вказане є завданням кримінального провадження передбаченим статтею 2 КПК України, а тому невизнання своєї винуватості підозрюваним, оцінюється слідчим суддею як перешкоджання здійсненню цих завдань, що є ризиком..

Підтвердження в судовому засіданні тільки одного ризику та не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя оцінює зважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та зважаючи на наявність одного ризику, слідчий суддя знаходить, що клопотання обґрунтоване і до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки для запобігання ризику, передбаченого п.4 ч.1 статті 177 КПК України застосування інших більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім і така недостатність була доведена слідчим та прокурором в суді.

Разом з тим, слідчий суддя зважаючи на роль підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи на його сімейний стан та наявність у нього на утриманні малолітніх дітей, вважає, що наявність вказаного ризику не перешкоджає підозрюваному покидати свій будинок з метою участі в трудових відносинах і отримання відповідної винагороди за свою працю, що дасть йому можливість утримувати свою сім`ю в якій немає інших осіб із самостійним заробітком (доходом).

Тобто, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт із забороною залишати будинок в певний час доби, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленому в суді ризику.

Покладення ж на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків про які просить слідчий та прокурор, на думку слідчого судді слід задовольнити частково, оскільки обов`язок зазначений в клопотанні щодо не відлучання з місця свого постійного проживання, не входить в перелік обов`язків зазначених в ч.5 ст.194 КПК України, а являється визначенням поняття «домашній арешт», що згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні залишати житло цілодобово або у певний період доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_4 , слід розуміти будинок приватної форми власності з усіма приміщеннями, в яких постійно чи тимчасово проживає підозрюваний, включаючи приміщення, не призначені для проживання, які є складовою будинку.

Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Заступника начальника СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні ОСОБА_4 залишати будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 22,00 години вечора до 06,00 години ранку.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду з визначеною ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`ізд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати для виконання до Сторожинецького відділу національної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали два місяці, які слід рахувати з 18,00 години 07 квітня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_13