Справа №639/9002/16-к
Провадження №1-кп/639/45/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002046 від 07.08.2016 у відношенні:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Магдебург Німеччина, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працюючої, яка є інвалідом ІІ групи по зору, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.125, ч.1 ст.125 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працюючої, яка має на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
06.08.2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_12 , разом із своєю донькою ОСОБА_13 , перебували в загальному коридорі шостого поверху гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі між ними почалася сварка на ґрунті раніше виниклих неприязних взаємовідносин, в ході якої у ОСОБА_13 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень сусідці, ОСОБА_9 , яка мешкає разом з нею у вказаному гуртожитку.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_13 , діючи умисно, самостійно, не узгоджуючи свої дії зі своєю матір`ю, та без попередньої змови з нею, спочатку рукою нанесла один удар в обличчя ОСОБА_9 .

При цьому ОСОБА_12 , помітивши протиправні дії своєї доньки у відношенні ОСОБА_9 , також вирішила спричинити останній тілесні ушкодження та, діючи без попередньої змови із ОСОБА_13 , руками штовхнула потерпілу у груди. Від отриманого поштовху ОСОБА_9 упала на підлогу. Надалі ОСОБА_13 , продовжуючи свої протиправні дії, наблизилась до ОСОБА_9 , яка лежала на підлозі тамбуру кімнат №607 та №608, схопила її рукою за волосся та, діючи умисно, разом із ОСОБА_12 , проявляючи ненависть до потерпілої, нанесли руками та ногами приблизно по 10 ударів кожна в область голови та тулубу потерпілій ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 припинили свої протиправні дії у відношенні ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_12 у групі з ОСОБА_13 , без попередньої змови між собою, спричинили потерпілій ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: ділянки відсутності волосся на голові, синці на голові, тулубі та руках, садно на голові та лівій руці, садна на тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз №4537-ая/16 від 17.08.2016 та №4947-ая/16 від 30.08.2016 року.

Крім того, 06.08.2016 року приблизно 19 годині 50 хвилин ОСОБА_12 , перебуваючи у тамбурі кімнат АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , вчинила нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_12 після того, як спричинила тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , помітила у тамбурі вказаних кімнат сусідку ОСОБА_14 , з якою у неї почалася сварка на ґрунті раніше виниклих неприязних взаємовідносин. В ході сварки у неї виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , спочатку лівою рукою схопила її за одяг, а правою рукою нанесла удар в передпліччя правої руки потерпілої, яку та виставила захищаючись.

Надалі ОСОБА_14 , намагаючись уникнути подальших насильницьких дій з боку ОСОБА_12 , пішла до своєї кімнати, зачинивши вхідні двері.

Таким чином, ОСОБА_12 спричинила потерпілій ОСОБА_14 синець на ліктьовій поверхні правого передпліччя в середній третині та садна на розгинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз №4538-ая/16 від 10.08.2016 та №4946-ая/16 від 26.08.2016 року.

Під час судового розгляду підсудна ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнала частково, при цьому зазначила, що конфлікт виник внаслідок неправомірних дій потерпілої ОСОБА_9 та вона захищалась.

Підсудна ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала повністю, оскільки не спричиняла тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Підсудні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не визнали повністю цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Під час судового засідання підсудна ОСОБА_12 надала показання, що 06.08.2016 року ввечері вона зі своєю донькою ОСОБА_13 гуляли із дітьми. Коли вони зайшли в загальний коридор гуртожитку, то побачили сусідку ОСОБА_9 , яка сиділа та курила. Вона підійшла до неї та запитала, навіщо ОСОБА_9 перед цим вночі кричала в коридорі та стукала до неї в двері кімнати. В ході розмови між ними виник конфлікт та бійка в загальному коридорі, під час якої вони штовхатись та хватали одна одну за волосся. Після цього підійшла ОСОБА_8 та штовхнула її в тамбур житлового блоку. При падінні вона схопила ОСОБА_8 за сарафан та порвала його, також вона зачепила ОСОБА_9 та впала на неї. Разом із ОСОБА_9 вона впали на підлогу, вона почула звук розбитого скла. При падінні у неї ( ОСОБА_12 ) впали окуляри, після чого вона вже практично нічого не бачила. Далі ОСОБА_8 закрила на замок двері в тамбур житлового блоку. Коли вона лежала на підлозі, то ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подряпали їй обличчя та шию. В цей час донька ОСОБА_13 стояла ззовні в загальному коридорі, стукала в закриті двері житлового блоку та просила їх відкрити. Після цього донька ОСОБА_13 розбила скло в коридорі, щоб її звільнити. Потім донька ОСОБА_13 зателефонувала та викликала працівників поліції, про це вона сказала через зачинені двері тамбура. Далі ОСОБА_8 відкрила двері та вона змогла вийти із житлового блоку. Під час цього конфлікту жодних інших осіб не було. Щодо наявних у неї тілесних ушкоджень, до медичних закладів вона не зверталась та судово-медичну експертизу не проходила.

Під час судового засідання підсудна ОСОБА_13 надала показання, що напередодні вночі сусідка ОСОБА_9 стукала в двері їх кімнати, намагалась знайти її старшого брата ОСОБА_15 , який начебто викрав у неї грошові кошти. Вона запропонувала своїй матері ОСОБА_12 зателефонувати до поліції, однак матір відмовилась це робити. На цьому в цей день конфлікт закінчився. 06.08.2016 року у вечірній час разом із матір`ю та дітьми вони повертались додому, позаду йшов її брат та сусід. ОСОБА_9 стояла у кінці коридору та курила. Вона крикнула ОСОБА_9 , що остання вчора шукала брата ОСОБА_15 та ось він йде позаду, на що ОСОБА_9 нічого не відповіла. Після цього вона зайшла до кімнати із дітьми та старшим братом, а її мати ОСОБА_12 пішла в сторону потерпілої ОСОБА_9 , де між ними розпочалась сварка та вони висловлювались між собою нецензурною лайкою. Коли вона вийшла до коридору то побачила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 штовхаються з її матір`ю, потім вони закрили матір у своєму тамбурі. Далі вона підбігла до дверей та почала стукати в них, однак двері в тамбур ніхто не відчинив. Потім вона взяла цеглину та вибила вікно в коридорі, з тією метою, щоб вони звільнили її матір ОСОБА_12 . Після цього вона викликала працівників поліції, далі матері дали можливість вийти із тамбура. На обличчі матері вона бачила подряпини. Через деякий час до них в гуртожиток приїхали працівники поліції та відібрали у них пояснення.

З показань потерпілої ОСОБА_13 , в січні 2016 року у неї був перелом на лівій нозі, 18.01.2016 року була операція та на лівій нозі була встановлена пластина, в серпні 2016 року вона проходила реабілітацію, тому вона не могла спричинити потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження тим способом, як зазначено в пред`явленому обвинуваченні, а саме: шляхом нанесення ударів ногами по голові та тулубу.

Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 надала показання, що вона проживає в кімнаті АДРЕСА_4 , в сусідній кімнаті АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_8 зі своєю донькою ОСОБА_16 . 06.08.2016 року приблизно о 20 годині до неї додому зайшла знайома ОСОБА_17 , яка запропонувала вийти на балкон, щоб покурити. Вони вдвох вийшли на балкон, розташований в торці загального коридору, де стояли та курили. В коридорі почула крики ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вони знаходились в стані алкогольного сп`яніння, виражались на її адресу нецензурною лайкою та погрожували їй фізичною розправою. Коли вона вийшла із балкону та хотіла пройти до своєї кімнати, щоб уникнути конфлікту, ОСОБА_13 несподівано нанесла їй удар правою рукою в голову. Від цього удару вона впала на підлогу на спину. Далі, ОСОБА_13 разом із ОСОБА_12 , почали хватати її за волосся та наносили їй удари руками та ногами по тулубу, грудній клітині та голові. Побиття продовжувалось приблизно 3 хвилини. Потім ОСОБА_17 вийшла у коридор та почала заспокоювати ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , щоб вони перестали її побиття. Після цього вони перестали її бити та вона пішла до своєї кімнати. Коли вона заходила в загальний тамбур, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знову розпочали конфліктувати. ОСОБА_12 повалила її на підлогу та почала виривати у неї волосся на голові, потім наносила удари кулаком по голові та грудній клітині. В цей час донька сусідки ОСОБА_16 зателефонувала своїй матері ОСОБА_8 , щоб вона швидше поверталась додому. Через кілька хвилин в тамбур зайшла ОСОБА_8 , вона виштовхала ОСОБА_13 в коридор та закрила двері у тамбур. В цей момент ОСОБА_12 , знаходячись в її кімнаті, зірвала зі стіни дзеркало та розбила його об підлогу, потім вона схватила шматок битого дзеркала та почала їм обом погрожувати. Через декілька хвилин вони відкрили двері та виштовхнули ОСОБА_12 із загального тамбуру.

З показань потерпілої ОСОБА_9 , потім вона викликала працівників поліції та бригаду швидкої медичної допомоги, після чого її відвезли до 4 лікарні ШНМД, де їй надали медичну допомогу.

Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 надала показання, що 06.08.2016 року у вечірній час вона пішла до аптеки, щоб придбати медикаменти для лікування доньки. В цей час їй на мобільний телефон зателефонувала донька ОСОБА_16 та повідомила, що їх сусідку ОСОБА_9 б`ють інші сусіди із кімнати АДРЕСА_5 , а також вони ломляться у двері їхньої кімнати. Вона відразу побігла назад додому. Коли підійшла до загального тамбуру то побачила, що їй назустріч виходить ОСОБА_13 , яка сказала їй щось нецензурною лайкою та пішла в напрямку своєї кімнати. Коли вона зайшла в загальний коридор то побачила, що на підлозі при вході в кімнату №608 на спині лежить ОСОБА_9 , зверху на ній сиділа ОСОБА_12 та наносила удари ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_12 підбігла до неї та почала ображати її нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_12 нанесла один удар рукою їй в груди та намагалась ударити в обличчя, однак вона встигла закритись. Після цього ОСОБА_12 схватила її та подряпала за ліву руку, хватала за сарафан та розірвала його. Далі ОСОБА_12 знову зайшла до кімнати ОСОБА_9 , потім із кімнати було чути звук розбитого скла. Після цього вона зсередини закрила двері до загального тамбуру, оскільки в їх напрямку вже бігли ОСОБА_13 , її брат та ще якийсь чоловік. Двері до тамбуру вони відкрили лише в той момент, коли приїхали медичні працівники. За їх викликом також приїхали працівники поліції. Коли вона побачила ОСОБА_9 , у неї було закривавлене обличчя та вирване волосся на голові, після чого останню відвезли до лікарні.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_18 надав показання, що він знайомий ОСОБА_9 , може охарактеризувати останню та її сусідку ОСОБА_8 тільки з позитивного боку. Одного разу при зустрічі із ОСОБА_9 вона йому розповідала, що у неї з ОСОБА_12 був конфлікт, під час якого їй спричинили тілесні ушкодження. Особисто він не був очевидцем зазначеного конфлікту.
Під час допиту у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_14 надала показання, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_8 06.08.2016 року вона перебувала вдома в кімнаті та почула, як сусідка ОСОБА_9 заходить до своєї кімнати. Вона побачила, що у ОСОБА_9 була кров на обличчі. Коли вона відкрила двері то побачила, що до загального тамбуру зайшла ОСОБА_12 , після чого вона закрила двері до своєї кімнати. За голосами в загальному тамбурі вона зрозуміла, що відбувається сварка між сусідкою ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та її донькою ОСОБА_13 . Потім було чути крики та відбувалась бійка. Частину зазначеної сварки вона записала на мобільний телефон. Після цього вона злякалась та зателефонувала матері ОСОБА_8 . Через деякий час до кімнати зайшла матір, у неї була розірвана сукня. Пізніше вона чула, що на балконі розбилось скло. Після цього викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 надала показання, що вона проживає за адресою АДРЕСА_6 , на 7-ому поверсі. 06.08.2016 року приблизно о 20 годині вона разом із подругою сиділа на балконі, чула крики та сварку на 6 поверсі. За голосами вона зрозуміла, що сварка відбувалась між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Потім вона чула, що хтось вибиває двері та було чути звук розбитого скла. Зранку наступного дня до неї прийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у ОСОБА_9 було садно на лобі, у ОСОБА_8 були різані рани на животі та садно на верхній частині стегна. Подібні скандали та сварки в їх гуртожитку відбуваються дуже часто.

Окрім показань допитаних потерпілих та свідків події, судом досліджено письмові докази та висновки судово-медичних експертиз, якими підтверджується винність обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 06.08.2016 року, потерпіла повідомила про той факт, що 06.08.2016 року приблизно в 20 годині 00 хвилин ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спричинили їй тілесні ушкодження (к/п а.с.7).

Відповідно до заяви ОСОБА_8 від 06.08.2016 року, потерпіла просить вжити заходи впливу до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з нанесенням їй матеріальних і моральних збитків (к/п а.с.13).
Згідно протоколу слідчого експерименту від 26.08.2016 року та фототаблиці до нього, під час проведення зазначеної слідчої дії потерпіла ОСОБА_8 розповіла та показала обставини події, які мали місце 06.08.2016 року, а саме: коли вона знаходилась в загальному тамбурі до неї підбігла ОСОБА_20 , намагалась нанести удар кулаком лівої руки в область обличчя, але вона прикрила обличчя передпліччям правої руки. Після цього ОСОБА_12 нанесла їй 3 удари в область грудної клітини, після чого схватила руками за верхню частину кисті лівої руки та продряпала її (к/п а.с.41-43).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №4538-ая/16 від 10.08.2016 року, у потерпілої ОСОБА_8 мають місце наступні тілесні ушкодження: синець на ліктьовій поверхні правого передпліччя в середній третині; садна на розгинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (к/п а.с.50-51).

Висновком судово-медичної експертизи №4946-ая/16 від 26.08.2016 року підтверджується, що показання потерпілої ОСОБА_8 , які викладені у протоколі слідчого експерименту від 26.08.2016 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у потерпілої тілесних ушкоджень (к/п т.1 а.с.52-53).

Згідно протоколу слідчого експерименту від 26.08.2016 року та фототаблиці до нього, під час проведення зазначеної слідчої дії потерпіла ОСОБА_9 розповіла про всі обставини події 06.08.2016 року та на статисті детально показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (к/п а.с.44-47).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №4537-ая/16 від 17.08.2016 року, у потерпілої ОСОБА_9 мають місце наступні тілесні ушкодження: ділянки відсутності волосся на голові, синці на голові, тулубі та руках, садно на голові та лівій руці, садна на тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (к/п а.с.54-55).

Висновком судово-медичної експертизи №4947-ая/16 від 30.08.2016 року підтверджується, що тілесні ушкодження, які виявлені у гр. ОСОБА_9 , могли утворитись при обставинах, на які вона вказує у протоколі проведення слідчого експерименту. Тобто, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, які були виявлені при проведення судово-медичної експертизи в частині способу спричинення та механізму утворення виявлених у гр. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (к/п а.с.57-58).

Протоколом огляду предмета від 12.10.2016 року та дослідженим під час судового засідання відеозаписом підтверджується, що в них зафіксовано розмови та нецензурну лайку під час сварки, яка відбувалась 06.08.2016 року (к/п а.с.90-91).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій підсудних та визнання їх винуватості.

З урахуванням послідовності показань потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які узгоджуються із дослідженим висновками судово-медичних експертиз, показання вказаних осіб судом визнаються достовірними та правдивими.

Показанням підсудної ОСОБА_12 щодо часткового визнання вини у вчиненні інкримінованих злочинів та заперечення нею механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , суд надає критичну оцінку, оскільки зазначені показання не підтверджуються належними та допустимими доказами по кримінальному провадженню.

Судом не встановлено будь-яких доказів, які б підтверджували ці доводи підсудної, відсутні висновки судово-медичних експертиз, які б підтверджували той факт, що 06.08.2016 року самій ОСОБА_12 нібито були спричинені тілесні ушкодження після цих подій.

У зв`язку з викладеним, в цій частині показання підсудної ОСОБА_12 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та оцінюються судом критично, як такі що надані з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо показань підсудної ОСОБА_13 про те, що вона не спричиняла тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , то ці показання спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 та висновками судово-медичних експертиз №4537-ая/16 від 17.08.2016, №4947-ая/16 від 30.08.2016 року.

Посилання сторони захисту на той факт, що внаслідок отриманої травми (перелому на лівій нозі), ОСОБА_13 не могла спричиняти потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження тим способом, як зазначено в пред`явленому обвинуваченні, оцінюються судом критично.

Згідно виписки з історії хвороби №240 від 02.02.2016 року, 18.01.2016 року ОСОБА_13 проведено операцію та вона виписана 02.02.2016 року, а подія кримінального правопорушення відбувалась 06.08.2016 року тобто більше ніж через 6 місяців після її виписки із медичного закладу (судова справа, а.с.90).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_12 вчинила злочини:

-за ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою;

-за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Крім цього, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_13 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_12 встановлено, що вона не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом ІІ групи по зору, за місцем проживання характеризується негативно (к/п а.с.68, 70, 74, 77, 81).

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_13 встановлено, що вона в силу ст.89 КК України не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, незаміжня, офіційно не працевлаштована, має на утриманні двоє малолітніх дітей ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується негативно (к/п а.с.67, 72, 76, 78-80, 82-86).

Відповідно до ст.ст.66, 67 КК України обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винних, їх відношенні до скоєних злочинів, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити їм покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України.
Згідно ч.3 ст.56 КК України, призначення ОСОБА_12 більш суворого покарання у виді громадських робіт є неможливим, оскільки вона є інвалідом ІІ групи.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України суд призначає остаточно ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, враховуючи той факт, що у підсудної ОСОБА_13 на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, тому суд вважає за можливе призначити їй покарання у виді штрафу, та не знаходить достатніх підстав для призначення їй більш суворого покарання у виді громадських робіт.

Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 цивільних позовів про відшкодування шкоди, суд зазначає наступне.

Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 1318,50 грн., яка складається: вартість порваного халату - 200 грн., вартість розбитого дзеркала - 250 грн., вартість порваного срібного браслету - 350 грн., вартість розбитого скла на балконі - 466 грн., понесені затрати на придбання рентгенівської плівки 52,50 грн., а також вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 1500 грн. (судова справа а.с.33-40).

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 838 грн., яка складається: вартість порваного сарафану - 300 грн., вартість розбитого скла на балконі та штапиків 538 грн., а також вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 2000 грн. (судова справа а.с.44-50).

Суд зазначає, що згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Документально підтвердженими витратами потерпілої ОСОБА_9 є витрати на придбання рентгенівської плівки на суму 52,50 грн. (а.с.39).

Інші заявлені потерпілими вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не є документально підтвердженими, тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити за недоведеністю.

При цьому, потерпілим роз`яснюється право повторного звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

В частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до частини 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Cудом враховується, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були спричинені легкі тілесні ушкодження, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом оцінюється спричинена потерпілій ОСОБА_9 моральна шкода у розмірі 1500 грн., а спричинена потерпілій ОСОБА_8 моральна шкода у розмірі 1000 грн.

При відшкодуванні на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди судом враховується, що згідно пред`явленого обвинувачення, злочин відносно потерпілої було вчинено одноособово ОСОБА_12 , у зв`язку з чим підстав для солідарного відшкодування не має.

Враховуючи викладене, цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не обирався та підстав для його обрання немає.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню не має.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_12 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.125, ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання:
-за ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень;
-за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
ОСОБА_13 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинену матеріальну шкоду на суму 52,50 грн. (п`ятдесят дві гривні 50 коп.) та моральну шкоду на суму 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спричинену моральну шкоду на суму 1000 грн. (одна тисяча гривень).

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відмовити за недоведеністю.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: CD-диск із відеозаписом за 06.08.2016 року залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження (к/п а.с.91-92).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1