Справа № 697/1316/17
Провадження № 1-кп/697/116/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2017 Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мар`ївка, Октябрського району, Північно-Казахстанської області, республіки Казахстан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працює бухгалтером ДНЗ «Канівське ВПУ», одружена, потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачена ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 72-к від 02.07.2001 на посаді головного бухгалтера державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище», що по вул. Леніна, 187, в м. Каневі, Черкаської області, та відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера затвердженої наказом директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» № 2а від 05.01.2011, з якою ОСОБА_4 ознайомлена 05.01.2011, а саме п. 4 ч. 1 «головному бухгалтеру безпосередньо підпорядковуються: бухгалтер, бухгалтер-касир» та п. 7 ч. 3 «головний бухгалтер здійснює нарахування і перерахування платежів до державного бюджету, внесків на державне соціальне страхування, коштів на фінансування капіталовкладень, заробітної плати працівників училища, податків та інших виплат і платежів, погашення у встановлені терміни заборгованостей банкам за позики, а також відрахування коштів у фонди економічного стимулювання та інші фонди», будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» де зазначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма юридичними і фізичними особами на території України, діючи умисно, в інтересах третьої особи, ухилялася від виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.04.2013, що набрало законної сили 15.04.2013, про стягнення з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шпола, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого директором ДНЗ «Канівське ВПУ» на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої в АДРЕСА_3 , аліментів на дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2013 і до її повноліття. Так, ОСОБА_4 особисто отримавши 13.02.2014 постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції від 19.04.2013 «Про звернення стягнення на заробітну плату», винесену на підставі виконавчого листа № 697/706/13-ц від 12.04.2013, що видав Канівський міськрайонний суд Черкаської області, в період з 13.02.2014 по 20.12.2016, в м. Каневі, Черкаської області, маючи можливість виконувати вказане рішення суду, оскільки ОСОБА_6 працював на посаді директора ДНЗ «Канівське ВПУ» та отримував заробітну плату, протягом вказаного часу безпідставно не виконувала рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області та аліменти із доходу ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 не відраховувала.

Під час проведення досудового розслідування 31.05.2017 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 та її захисником ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, в якій зазначено, що обвинувачена повністю визнала свою винуватість у зазначеному в угоді діянні.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачена, захисник обвинуваченої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст.382 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі сімсот п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченої, думку прокурора, захисника обвинуваченої, дійшов наступного висновку.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченої ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.382 КК України, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості кримінальних правопорушень. Обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню матеріали виконавчого провадження на 41 арк. необхідно повернути у ВДВС Канівского міськрайонного управління юстиції ГУ юстиції в Черкаській області.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-371,373-374, 471, 473-474 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.05.2017 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , її захисником ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі сімсот п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12 750 грн..

Речові докази по кримінальному провадженню матеріали виконавчого провадження на 41 арк. повернути у ВДВС Канівского міськрайонного управління юстиції ГУ юстиції в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1