Дата документу Справа № 335/2383/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/2383/17 Головуючий у 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/239/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до суду звернувся слідчий СУ ГУ Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2017 року, вилученого 20 лютого 2017 року в ході обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим слідством встановлено, що в період часу з 19 жовтня 2016 року по 18 листопада 2016 року ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими особами, перебуваючи на посаді голови ПС «Запорізькі земельні ділянки та паї», будучи наділеним правомочністю щодо зберігання майна, а саме врожаю соняшника, зібраного з земельних ділянок ДП «Сільськогосподарське підприємство «Лазурне», шляхом вивезення вантажним автотранспортом та відчуження на користь третіх осіб, вчинив привласнення та розтрату майна ДП «Сільськогосподарське підприємство «Лазурне», яке перебувало у його віданні, а саме 126,06 тонн насіння соняшника на суму 1 075 455 гривень 68 копійок, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром, що перебувало на зберіганні у складських приміщеннях філії «Сільгосптехніка» ТОВ «Стюкс», яким розпорядився на власний розсуд.

17 лютого 2017 року в ході проведення досудового слідства по вищезазначеному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді від 16.02.2017 року був розпочатий обшук комплексу будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_11 , проведення якого завершено 20.02.2017 року.

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено 82 340 тонни насіння соняшника, яке було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_11 .

Посилаючись на те, що у органа досудового розслідування є підстави вважати, що вилучене насіння соняшника може бути предметом розслідуваного кримінального правопорушення, одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також з метою можливої подальшої конфіскації, слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт майна.

Слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав вважати, що вилучене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, або одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та, виходячи з того, що в ході розгляду клопотання не надано достатніх даних, з урахуванням яких можливо дійти висновку, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, врахувавши відсутність підозри у вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , який є власником насіння соняшника, відмовив в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що є достатні підстави вважати, що вилучене насіння соняшника може бути предметом розслідуваного кримінального правопорушення, одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також з метою можливої подальшої конфіскації, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_12 апеляційну скаргу підтримав та проси її задовольнити, разом з тим пояснив, що докази на підтвердження того, що саме це насіння соняшника ОСОБА_11 придбав у ОСОБА_10 у органу досудового розслідування відсутні.

Представник третьої особи ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував та пояснив, що під час проведення в господарській будівлі, яка дійсно належить ОСОБА_11 було виявлено та вилучено насіння соняшника, належне особі, яка не має жодного відношення до кримінального провадження ОСОБА_7 . Він сам разом з ОСОБА_7 були присутні під час проведення обшуку у ОСОБА_11 та органу досудового розслідування надавали документи, які підтверджують належність цього насіння соняшника саме ОСОБА_7 . Завіз його ОСОБА_7 до складу ОСОБА_11 лише в січні 2017 року, а за відомостями, які містяться в кримінальному провадженні, насіння, яке є предметом злочину, було розтрачене ще у листопаді 2016 року.

Заслухавши доповідача по справі, доводи прокурора, представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно, у якій, серед всього іншого, зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету, зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

З клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку комплексу будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_11 , а саме на 82,340 тонни насіння соняшника, вбачається, що підставою для накладення арешту є відомості, отримані з УСБУ в Запорізькій області, згідно яких ОСОБА_11 може бути причетним до факту вивезення насіння соняшника зі складського приміщення філії «Сільгосптехніка» ТОВ «Стоюкс» і є достатні підстави вважати, що вилучене насіння соняшника може бути предметом розслідуваного кримінального правопорушення, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а метою накладення арешту можливу подальшу конфіскацію.

Таким чином з клопотання слідчого вбачається, що метою накладення арешту для органу досудового розслідування є як збереження цього майна в якості речового доказу, так і з метою забезпечення його подальшої можливої конфіскації.

Разом з тим додані до клопотання матеріали свідчать, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого не має, що у відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України виключає правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення подальшої можливої конфіскації, як виду покарання.

Щодо відповідності вилученого майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, то згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України закон вимагає наявність достатніх підстав вважати, що воно цім критеріям відповідає.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданої до клопотання слідчого копії протоколу обшуку, розпочатого 17 лютого 2017 року та завершеного 20 лютого 2017 року, вбачається, що в приміщенні складу (ангару), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 82,340 т. насіння соняшника. Присутній при проведенні обшуку ОСОБА_11 пояснив, що наявне на території складу насіння соняшнику вагою 82,340 т. належить ОСОБА_7 та зберігається на підставі договору надання послуг від 24 січня 2017 року.

Згідно доданої до клопотання слідчого копії договору з надання послуг від 24 січня 2017 року, укладений він між ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_11 з приводу надання останнім послуг зберігання соняшника вагою 82,340 т. Відповідно до акту прийому передачі зерна від тієї ж дати ФОП ОСОБА_11 отримав на зберігання від ФОП ОСОБА_7 соняшник в кількості 82,340 т.

Крім того відповідно наданої слідчому судді копії договору купівлі-продажу комплексу будівель, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , придбав комплекс будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_11 лише 4 січня 2017 року.

При цьому згідно повідомлення начальника ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області від 16 лютого 2017 року голова ПС «Запорізькі земельні ділянки та паї» ОСОБА_10 вступивши у змову з ОСОБА_14 за грошову винагороду, запропонував останньому реалізувати майно державного підприємства, а отримані грошові кошти передати ОСОБА_10 . З метою реалізації насіння соняшнику протягом жовтня-листопада 2016 року ОСОБА_14 звернувся до ОСОБА_11 та за готівку продав останньому частину насіння соняшнику, яке в подальшому було доставлено на територію складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на праві приватної власності у ОСОБА_15 .

Разом з тим зі вказаного вище копії договору купівлі-продажу комплексу будівель, вбачається, що ОСОБА_11 станом на жовтень-листопада 2016 року власником цих складських будівель не був.

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги що вже під час проведення обшуку ОСОБА_11 пояснив, що виявлене та вилучене насіння належить іншій особі - ОСОБА_7 , з наданої слідчому судді виписки до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що ФОП ОСОБА_7 зареєстрований як особа, яка займається вирощуванням олійних культур, судова колегія погоджується з висновками слідчого судді, що органом досудового розслідування не наведено достатніх підстав вважати, що вилучене насіння соняшника є майном, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004, вилученого 20 лютого 2017 року в ході обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4