печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. ст. 170, 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт майна, а саме арешт на грошові кошти, які розміщені на накопичувальному рахунку ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (МФО 380719) в Національному Банку України у гривні №1026 та у доларах США №2, і належать ОСОБА_5 згідно обліку коштів в реєстрі кредиторів Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» за №5706, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 12.06.2017 року у справі №757/31248/17-к.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що арешт було накладено необґрунтовано, за відсутності доказів та достатніх правових підстав для цього, ОСОБА_5 не мав необхідного процесуального статусу та не вчинював будь-які дії, що мають ознаки злочинів та досліджуються у кримінальному провадженні. Крім того вказувалось, що слідчим суддею при винесенні рішення не враховано той факт, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України №743 від 27.11.2014 року ПАТ "ВБР" віднесено до категорії неплатоспроможних. Окрім того, 21 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №914 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку", виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб прийнято рішення від 22 грудня 2015 року під №234 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВБР" та делегування повноважень ліквідатора банку", отже банківська діяльність ПАТ "ВБР" з такого моменту є припиненою. Викладене на думку заявника є самостійною підставою для скасування арешту, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 173 КПК України не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Заявник посилається також на те, що відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.
Вислухавши пояснення учасників, адвоката та органу досудового розслідування, вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.
12.06.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 у справі №757/31248/17-к було накладено арешт на грошові кошти, які розміщені на накопичувальному рахунку ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (МФО 380719) в Національному Банку України у гривні №1026 та у доларах США №2, і належать ОСОБА_5 , згідно обліку коштів в реєстрі кредиторів Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» за №5706. Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000931, зареєстрованому в ЄРДР 15.09.2014 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209 КК України, було виявлено відомості про існуючі депозитні договори, укладені з фізичними особами, у тому числі з ОСОБА_5 та від імені інших осіб на його користь. Прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та слідчим суддею, який розглядав справу, було зроблено висновок, що дані грошові кошти, які містяться на рахунках банку та належать ОСОБА_5 , були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення у вказаному вище кримінальному провадженні, і тому відповідають критеріям, необхідним для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та накладення арешту на майно заявника. Зазначене стало підставою для накладення арешту на грошові кошти.
Разом з тим, виходячи з встановлених обставин кримінального провадження та наданих адвокатом доказів випливає, що слідчий суддя при накладенні арешту дійшов до помилкового та передчасного висновку про необхідність арештувати грошові кошти,які розміщені на накопичувальному рахунку ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (МФО 380719) в Національному Банку України у гривні №1026 та у доларах США №2, і належать ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому слідчий суддя вказаних норм закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0000931 зареєстроване ще 15.09.2014 року ані ОСОБА_8 , ані будь-кому із посадових осіб ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку", а також третім особам не повідомлено про підозру, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у судовому провадженні жодна особа в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебувала, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на кореспондентському рахунку ПАТ «ВБР».
Окрім цього, посилання слідчого судді на ст. ст. 170, 173 КПК України, як на підставу для накладення арешту на майно, не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивовано, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази та вказану інформацію з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Вказані обставини вплинули на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні органу досудового розслідування, правової підстави для накладення арешту на грошові кошти.
Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим, прокурором вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Адвокатом було надано копії довідок про подану декларацію про майновий стан і доходи особи за 2007, 2008, 2009, 2010, 2014 роки, якими підтверджується законність набуття даною особою грошових коштів та достатній розмір таких для подальшого розміщення у ПАТ «ВБР». Також було пред`явлено копію довідки ПАТ «ВБР», відповідно до якої було підтверджено статус ОСОБА_5 як вигодонабувача за депозитними договорами, а також кредитором, вимоги якого акцептовані банком.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання органу досудового розслідування та ухвали слідчого судді, що переглядається, неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення арештовані грошові кошти мають до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України, а адвокатом ОСОБА_5 надано документи щодо законності набуття та розміщення у банку грошових коштів, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на такі грошові кошти, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею при винесенні ухвали про арешт майна.
Слідчий суддя також звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що ухвала про арешт грошових коштівє необґрунтованою, винесеною без урахування істотних обставини справи та без встановлення належних правових підстав для арешту майна у відповідності до ст. 170 КПК України, без чіткого визначення мети та завданьконкретного арешту, що є грубим порушенням кримінального процесуального закону та свідчить про однобічність розгляду клопотання про арешт майна.
Згідно із п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому положеннями КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
З огляду на зміст завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, завдання слідчого судді полягає, у тому числі, у недопущенні піддання особи у такому кримінальному провадженні необґрунтованому процесуальному примусу та застосування неналежних правових процедур до учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з викладеного, враховуючи пояснення адвоката та надані ним документи, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт грошових коштів ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі 757/31248/17-кпідлягає скасування через відсутність підстав для його накладення, об`єктивної необхідності та виправданості подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому вважає, що клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 174, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на грошові кошти ОСОБА_5 , які знаходяться на накопичувальному рахунку, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» в Національному банку України у гривні № 1026 та у доларах США № 2 у частині видатків за вимогою кредитора ОСОБА_5 , згідно з рахунком обліку коштів в реєстрі кредиторів Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» за № 5706, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року у справі №757/31248/17-к.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1