Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/55/16-к
Провадження № 1-кп/280/36/17
ВИРОК
Іменем України
14 липня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Коростишів, Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000030 від 13.01.2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Вільшанка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одружений, не працює, утриманців не має, депутатом та інвалідом не являється, судимий: 02.04.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, відбуває покарання в Березанській виправній колонії УДПтСУ в м.Києві та Київській області(№95), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого за ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи неодноразово раніше судимим: 05.09.2007 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.ст.190 ч.2,304,309 ч.1,70,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік 6 місяців; 11.04.2008 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.ст.190 ч.2,71 ч.1,71 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі; 16.04.2009 року за ст.190 ч.2,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 13.05.2013 року Ірпінським районним судом Київської області за ст.186 ч.1,75 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 04.11.2013 року Жовтневим районним судом м.Полтави за ст.185 ч.3,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік,ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2014 року вважається засудженим із застосуванням ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки; 02.04.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.185 ч.3,71 КК України до 5 років позбавлення волі,перебуваючи в місцях позбавлення волі під час відбування покарання,на шлях виправлення та перевиховання не став,та знову вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 ,відбуваючи покарання в Березанській виправній колонії УДПтСУ в м.Києві та Київській області(№95),яка розташована за адресою: м.Березань, вул.Поштова, 2, Київської області, вирішив незаконно заволодіти чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_5 , повторно, 13 січня 2016 року о 03 год. 27 хв., перебуваючи на території Березанської виправної колонії УДПтСУ в м.Києві та Київській області(№95),та використовуючи мобільний телефон,в якому було встановлено сім-карту з мобільним номером НОМЕР_1 ,зателефонував на випадково вибраний стаціонарний номер телефону (04130)-4-30-41 в м.Коростишів, Житомирської області,на цей телефонний дзвінок йому відповів раніше незнайомий ОСОБА_6 і,тоді він розповів останньому неправдиву історію про те,що його син нібито затриманий працівниками поліції і йому слід заплатити гроші в сумі 50000 гривень за не притягнення його сина до кримінальної відповідальності. Будучи введеним в оману, ОСОБА_6 погодився передати ОСОБА_5 грошові кошти, які перебували у потерпілого на банківській картці. Після цього ОСОБА_5 домовився із ОСОБА_6 про зустріч та наказав, щоб останній надав куртку для нібито затриманого сина,в кишеню якої поклав банківську картку та пін-код доступу до неї. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , зателефонував з свого мобільного телефону із номером НОМЕР_1 ,на стаціонарний номер НОМЕР_2 ,служби таксі «Глорія» в м.Коростишів, Житомирської області та повідомив адресу- АДРЕСА_3 , де потрібно забрати пакунок. Прибувши за вказаною адресою,водій таксі зателефонував на вказаний оператором мобільний номер замовника-068-832-94-59,де йому відповів ОСОБА_5 та повідомив, що пакунок потрібно відвезти на АДРЕСА_4 . Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , вже з іншого мобільного номера НОМЕР_3 ,зателефонував до свого знайомого, якому не повідомляючи про свій дійсний злочинний умисел,попросив взяти у водія таксі куртку з банківською карткою та перерахувати наявні грошові кошти на інший рахунок,номер якого продиктував усно.13 січня 2016 року,о 04 год. 29 хв.,грошові кошти в сумі 5900 гривень з банківської картки ОСОБА_6 було знято та в подальшому перераховано на рахунок вказаний ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_5 ,шляхом обману заволодів майном ОСОБА_6 ,а саме грошовими коштами в розмірі 5900 гривень,завдавши своїми діями потерпілому шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 ,13 січня 2016 року,о 03 год. 27 хв.,перебуваючи на території Березанської виправної колонії УДПтСУ в м.Києві та Київській області(№95),під час вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_6 ,в телефонній розмові представився останньому працівником поліції,а саме слідчим відділу,тим самим самовільно присвоївши собі владні повноваження,використавши це в подальшому для заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутих обвинуваченнях за ч.2 ст.190,ч.1 ст.353 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміновані діяння,з метою матеріальної допомоги своєму другу Штифураку, номер телефона потерпілого знайшов у довіднику,грошові кошти потерпілого були призначені та направлені Штифураку.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , прокурор не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані:

- за ст.190 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразились в заволодінні чужим майном,шляхом обману,вчинені повторно;

-за ч.1 ст.352 КК України,як умисні дії,які виразились в самовільному присвоєнні владних повноважень,які були поєднані із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ст.190 ч.2 КК України є злочином середньої тяжкості, за ст.353 ч.1 КК України є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_5 раніше судимий, не працює, утриманців не має, за місцем відбування покарання- в Березанській виправній колонії УДПтСУ в м.Києві та Київській області(№95), характеризується негативно.

Щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень є обставиною, яка пом,якшує покарання.

Рецидив злочинів, є обставиною,яка обтяжує покарання.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання не можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статтей Кримінального Закону,на підставі ст.70 КК України,за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2014 року.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України,особі,яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів;виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.353 ч.1 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2014 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2(два) роки 2(два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 14 липня 2017 року - з моменту ухвалення вироку.

Речові докази: куртку типу «фуфайка», яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 -залишити у розпорядженні останнього; куртку,вилучену у ОСОБА_7 , яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області-повернути останньому; мобільний телефон марки «Нокіа», ІMEI НОМЕР_4 , без сім-картки, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області,вилучений у обвинуваченого ОСОБА_5 -знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1