Справа № 456/2706/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/476/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000952 від 10.06.2015 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню доньку віком 3 роки, раніше судимого 08.10.2013 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,

за ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року,

встановила:
вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 08.10.2013 року за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт, які на підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідають 10 дням арешту та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 (двох) місяців 10 (десять) днів арешту. Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 не обиралась та прокурором клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не заявлялось. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим 08.10.2013 року вироком Залізничного районного суду м. Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ухилився від відбування цього покарання з наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , згідно підписки від 06.04.2015 року, було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт згідно ст.37, 40 КВК України, зміст ч. 2 ст. 389 КК України. Для відбування покарання у вигляді громадських робіт, останнього 06.04.2015 року направлено в Розгірченську сільську раду Стрийського району, де видано розпорядження №13 від 06.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 був зобов`язаний виконувати суспільно - корисні роботи на території даної сільської ради. Для відбування покарання підозрюваний повинен був з`явитися в сільську раду 07.04.2015 року та згідно встановленого графіку працювати по 4 години щодня у робочі дні, проте ОСОБА_6 , в порушення умов відбування вказаного покарання 09.04.2015 року, в період з 14 по 17.04.2015 року, з 23.04. по 14.05.2015 року, та з 20.05 по 22.05.2015 року на громадські роботи не з`являвся без поважних причин, чим допустив ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання та порушив обов`язки, покладені на нього вироком Залізничного районного суду м. Львова від 08.10.2013 року, не відпрацювавши без поважних причин загалом 86 годин громадських робіт.

Окрім цього, ОСОБА_6 , незважаючи на проведену з ним роз`яснювальну роботу в Стрийському МРП КВІ УДПтСУ у Львівській області, 4 рази не з`явився для реєстрації без поважних причин та за викликами в інспекцію, а також після винесеного попередження, продовжував ухилятись від відбування покарання у вигляді громадських робіт, у зв`язку з чим, без поважних причин не виконав 86 годин громадських робіт.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із відсутністю складу злочину.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржуваний вирок слід скасувати, оскільки при його винесенні судом першої інстанції:було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи;визнані доведеними невстановлені обставини справи;висновки суду не відповідають обставинам справи;судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.
Звертає увагу, що відповідно до показів свідка, голови Розгірченської сільської ради Стрийського району ОСОБА_6 спершу виконував громадські роботи добросовісно.
Наголошує, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, мети ухилятись від відбуття покарання у нього не було.
Апелянт вважає, що поважними причинами невиконання обвинуваченим вироку є те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується з місця проживання, однак потрапив у складну життєву ситуацію. Проживав разом з матір`ю, є єдиним чоловіком у сім`ї, здійснює усю роботу по господарству задля утримання сім`ї, розлучений має малолітню дитину, колишня дружина заборонила бачитись з донькою, внаслідок чого у нього виникли переживання, складний психоемоційний стан, душевні страждання, перебував у стані постійного нервового напруження та хвилювання, втратив відчуття реальності, забув про свої обов`язки, почав проявляти байдужість до свого майбутнього загалом. Одним із наслідків такого пригніченого стану стало й те, що обвинувачений перестав з`являтися для виконання суспільно-корисних робіт, покладених на нього вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2017 року.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтримавши доводи апеляційної скарги, пояснив, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки мети ухилятися від відбуття покарання в нього не було. Крім цього, в суді в нього не було адвоката, клопотання про забезпечення йому адвоката не заявляв.

На переконання колегії суддів, висновки суду щодо вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за ч. 2 ст. 389 КК України відповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 доводиться показами обвинуваченого, даними в судовому засіданні в суді першої інстанції, згідно яких останній визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та пояснив, що не мав можливості повністю відпрацювати громадські роботи, оскільки повинен був заробляти гроші на проживання і здійснювати догляд за батьками.

Показами свідка ОСОБА_9 , котрий працює інспектором КВІ, згідно яких, зокрема, з обвинуваченим було проведено бесіду та ознайомлено під розписку з його правами та обов`язками, при цьому останній не повідомляв інспектора про наявність в нього роботи.

Показами свідка ОСОБА_10 , котрий є головою сільської ради с. Розгірче Стрийського району Львівської області, який зокрема пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_6 , перед початком виконання громадських робіт останньому все було роз`яснено та попереджено про наслідки невиконання громадських робіт. Спершу обвинувачений виконував громадські роботи добросовісно, потім відмовився їх виконувати без будь яких причин.

Дослідженими в судовому засіданні в суді першої інстанції доказами, а саме листком реєстрації з якого вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово допускав пропуски для реєстрації в КВІ /а.с. 115/; розпорядженням голови Розгірченської сільської ради № 13 від 06.04.2015 року «Про прийняття на безоплатні громадські роботи для відбування, призначеного вироком суду покарання» /а.с. 120/; табелем виходу на роботу в квітні 2015 року засудженого ОСОБА_6 до громадських робіт з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 відбув громадських робіт лише 12 годин /а.с. 134 /; графіком виходу на роботу ОСОБА_6 на період з 05.05.2015 року по 15.05.2015 року, яким визначено дні, кількість годин, години праці, об`єкт та види робіт, які повинен виконувати ОСОБА_6 /а.с. 136 /; актом перевірки виконання покарання у виді громадських робіт від 07.05.2015 року з якого вбачається, що під час здійснення перевірки ОСОБА_6 відсутній на громадських роботах /а.с. 139/; табелем виходу на роботу в травні 2015 року засудженого ОСОБА_6 до громадських робіт з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 в травні 2015 року відбув 2 (дві) години громадських робіт /а.с. 147/; графіком виходу на роботу ОСОБА_6 на період з 20.05.2015 року по 22.05.2015 року, яким визначено дні, кількість годин, години праці, об`єкт та види робіт, які повинен виконувати ОСОБА_6 /а.с. 153 /; табелем виходу на роботу в травні 2015 року засудженого ОСОБА_6 до громадських робіт з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 за вищенаведений період не відбув жодної години громадських робіт /а.с. 155/.

Доводи апеляційної скарги про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України у діях обвинуваченого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли, не спростовують правильних висновків суду та колегія суддів вважає, що такі не можуть бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Щодо доводів обвинуваченого про порушення права на захист, то відповідно до ст.49 КПК України обвинувачений не заявив клопотання про залучення захисника, і його участь відповідно до ст. 52 КПК України не є обов`язковою.

Оцінивши наведене, колегія суддів, вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику в задоволенні його апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4