Справа № 192/442/17
Провадження № 1-кп/192/91/17
У Х В А Л А
"14" квітня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне, обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000526, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2017 року з прокуратури Дніпропетровської області до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000526, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник потерпілий вважали, що підстав для повернення обвинувального акту немає і він може бути призначений до судового розгляду та по справі можуть бути проведені підготовчі дії.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з таких підстав.

Згідно ст. 110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Тобто аналізуючи зміст вищезазначеної статті, обвинувальний акт, як процесуальне рішення, повинен бути законним, і не містить в собі суперечностей, які дають двоякого сприймання викладених в ньому відомостей, або викладення в ньому не конкретного обвинувачення або фактичних даних.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1)фактичних обставин кримінального правопорушення;

2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У пункті 13 частини першої статті 3 КПК України законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).

Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).

Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Суд зазначає, що формально-буквальне тлумачення пункту 5 частини другої статті 291 КПК свідчить про невідповідність способу викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_3 зазначеній нормі права, оскільки повідомлення ОСОБА_3 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК, не є формулюванням саме обвинувачення.

Однією із складових права обвинуваченого на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (п.а ч. 3 Конвенції).

Як зазначив в своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини, а саме в рішенні по справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року - Європейський суд з прав людини (далі - Суд) зазначає, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", N 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" [ВП], N 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", N 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І. Н. та інші проти Австрії", N 42780/98, п. 34).

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що наявні в обвинувальному акті недоліки та суперечності, тобто відсутність формулювання обвинувачення, є порушенням не тільки вимог ст. 291 КПК України, але й права обвинуваченого на справедливий суд передбаченого Європейською конвенцією з прав людини.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

За таких підстав, оскільки виявлені недоліки обвинувального акту виключають можливість призначення справи до судового розгляду, тому суд, встановивши наявність даних недоліків, з метою не допущення порушення права на захист обвинуваченого приймає рішення про повернення обвинувального акту прокурору для їх усунення, не вирішуючи інші питання підготовки справи до судового розгляду передбачені ст. 315 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000526, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернути прокурору для усунення вказаних недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1