АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/272/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 639/5062/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 вересня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Краснокутськ Харківської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- 04.03.2004р. Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 21.04.2005р. Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 27.12.2012р. Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 28.10.2015р. умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 4 дні, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання з невідбутою частиною покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 27.12.2012р. у виді 1 року позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання 4 роки позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 залишено без змін, у вигляді тримання під вартою.
Постановлено зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, з часу обрання запобіжного заходу 4 травня 2016 року по дату винесення вироку.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 263грн. 88коп.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість знову скоїв тяжкий корисливий злочин за наступних обставин.
ОСОБА_9 , 20 лютого 2016 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, діючи за попередньою змовою із іншою особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих спонукань, прибули до будинку АДРЕСА_2 з метою скоєння крадіжки металобрухту, який знаходився у приміщенні будинку.
ОСОБА_9 , реалізуючи свій протиправний умисел, разом із іншою особою, відкривши вхідні двері будинку, які не були зачинені, проникли до квартири АДРЕСА_3 , де попередньо упевнившись, що мешканці вдома відсутні, та за їх діями ніхто не спостерігає, увійшли до спільної кухні, потерпілої ОСОБА_8 та її сусідки ОСОБА_10 , де побачили пральну машинку марки «Samsung WF 8598 NMW9».
В цей час у ОСОБА_9 , разом із іншою особою, виник злочинний умисел спрямований на викрадення вищевказаного майна.
ОСОБА_9 та інша особа, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, діючи узгоджено, з корисливих мотивів, таємно заволоділи майном потерпілої ОСОБА_8 : пральною машинкою марки «Samsung WF 8598 NMW9», вартістю 4600 гривень, а також металевим посудом, а саме: каструлею алюмінієвою, об`ємом 7 літрів, вагою 1,5 кг., каструлею алюмінієвою з кришкою, об`ємом 3 літри, вагою 1 кг., друшляком алюмінієвим, вагою 500 грамів, алюмінієвими комплектуючими від м`ясорубки у вигляді алюмінієвої ручки, вагою 150 грамів та основної гайки, вагою 350 грамів, чавунною качатницею, об`ємом 3,5 літри, вагою 2,5 кг., тарілками алюмінієвими, вагою 250 грам, загальною вартістю 93 гривні 75 коп., а всього майном потерпілої на загальну суму 4693 гривні 75 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 1538 від 14 березня 2016 року, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок та на підставі ст.69 КК України пом`якшити призначене йому покарання. Вказує, що в якості пом`якшуючих покарання обставин судом враховане його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а крім того, такими обставинами, на його думкує слід визнати те, що раніше він не скоював тяжких та особливо тяжких злочинів, не порушував режиму умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, його мати ОСОБА_11 , 1939р.н., є пенсіонеркою і він є для неї єдиним годувальником.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який вважав вирок законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою, потерпілу, яка просила постановити ухвалу на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), повторно,за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникнення у житло, за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази щодо яких не досліджувалися, апеляційним судом, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, не переглядаються.
За встановлених судом обставин кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України є правильною.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, даних про його особу, встановлених у кримінальному провадженні обставин.
Зокрема, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував, і це знайшло своє відображення у вироку, що він раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, має постійне місце мешкання, за яким характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд врахував його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.
Отже, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував передбачені ст.65 КК України обставини, що були встановлені у даному кримінальному провадженні, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а також думку потерпілої, яка не мала до обвинуваченого будь-яких претензій.
Тому колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції закону за тяжкий злочин, у вчиненні якого його визнано винуватим, в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу, є обґрунтованим та справедливим, а відтак не вбачає підстав для його пом`якшення із застосуванням положень ст.69 КК України.
Так, згідно з ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У даному кримінальному провадженні встановлено як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 те, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, з урахуванням яких у сукупності з іншими вищенаведеними даними про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про неможливість призначення ОСОБА_9 покарання без ізоляції від суспільства та застосування ст.69 КК України. Такі висновки суду першої інстанції, які знайшли своє належне мотивування у вироку, колегія суддів вважає правильними і обґрунтованими, оскільки зазначені обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, який є умисним, корисливим, тяжким.
Крім того, всупереч викладеним в апеляційній скарзі обвинуваченого доводам, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних тяжких злочинів проти власності.
Вчинення ОСОБА_9 нового злочину у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком саме по собі свідчить про недотримання ним умов звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, а тому його доводи з цього приводу є безпідставними.
Жодних даних на підтвердження доводів обвинуваченого, що він є єдиним годувальником своєї матері-пенсіонерки матеріали кримінального провадження не містять.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, оскільки обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину. Крім того, колегія суддів також враховує пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка вважала, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, та зазначила, що спричинені їй матеріальні збитки відшкодовані лише частково шляхом повернення працівниками правоохоронних органів частини викраденого майна, натомість решта викрадених в неї речей кухонного посуду не повернута обвинуваченим, тоді як для неї такі речі є вкрай необхідними в побуті з огляду на те, що вона має двох дітей і купівля нових побутових предметів, замість викрадених обвинуваченим, викликає труднощі у зв`язку з недостатнім рівнем її доходів.
З урахуванням зазначених вище обставин, підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання як за ч.3 ст.185 КК України, так і остаточне покарання за сукупністю вироків, явно несправедливим через його суворість, про що зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Враховуючи, що у відношенні ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 16 вересня 2016 року по 05 січня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5