Справа №577/413/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/589/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, за зміненою апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 , та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2017 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондарі, Конотопського району, Сумської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 , в яких:

- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду щодо нього скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду матеріалам справи, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , в первісній апеляційній скарзі просила вирок суду щодо обвинуваченого скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання.

Заступник прокурора Сумської області ОСОБА_10 , в порядку ст.ст.36, 393, 403 КПК України, вніс зміни та доповнення до апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та просив вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з допущеними судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, м`якістю призначеного покарання, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а матеріали кримінального провадження спрямувати на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено за цим законом покарання у виді 220 годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 1110 грн. 29 коп. матеріальної шкоди та 2500 грн. відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 1641 грн. 53 коп.

В обґрунтування вимог зміненої та доповненої апеляційної скарги прокурор зазначає, що органом досудового слідства під час розслідування фактів отримання ОСОБА_12 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, було встановлено, що подія сварки та бійки між вказаними особами та ОСОБА_8 відбулася 01.03.2015 року, близько 15.00 год., та встановлено, що первинними були протиправні дії ОСОБА_9 , який із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, пошкодив майно сім`ї ОСОБА_13 та спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а дії ОСОБА_8 мають вторинний характер. Зазначивши у вироку інший, раніший, ніж дії ОСОБА_9 , час вчинення останнім протиправних дій, суд поставив під сумнів правильність висунутого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення. Також прокурор вказує, що судом при викладенні фактичних обставин провадження не зазначено причинного зв`язку між діями ОСОБА_8 та отриманими ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями, що в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України ставить під сумнів правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що згідно обвинувального акту, він нібито побив ОСОБА_9 01.03.2015 року, близько 15 год., однак ОСОБА_9 також було вручено обвинувальний акт ще у травні 2015 року, згідно якого останній обвинувачується у тому, що о 15.00 год. 01.03.2015 року побив металевим прутом дружину ОСОБА_8 та вікна у його будинку, і справа по обвинуваченню ОСОБА_9 до цих пір не розглянута Конотопським судом. Незважаючи на вказані протиріччя, суд у вироку часом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 зазначив з 14 год. до 14.45 год.

Натомість, апелянт вказує, що конфлікт з ОСОБА_9 , час якого підтверджується словами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та самим ОСОБА_9 на слідстві, мав місце після 15 год., і ще до 14.45 год. (момент приїзду швидкої допомоги), потерпілий отримав від когось тілесні ушкодження. При цьому, сам ОСОБА_9 в суді пояснив, що на момент приїзду швидкої допомоги він уже мав тілесні ушкодження, а на слідстві показав, що 01.03.2015 року о 15.30 год. він тільки повертався додому і ніякого конфлікту ще не було. Крім того, за показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ОСОБА_9 01.03.2015 року побив дружину ОСОБА_8 та вікна в його хаті, в той же час, такі його дії не могли мати місце до 15 год., бо сам ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , покази яких покладено в основу вироку, пояснювали, що потерпілий у цей час тільки приїхав на вулицю автомобілем.

Таким чином, обвинувачений стверджує, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що він не міг заподіяти ОСОБА_9 тілесні ушкодження 01.03.2015 року у період часу з 14 год. до 14.45 год., а тому такий висновок суду не відповідає дійсності.

Також обвинувачений ОСОБА_8 звертає увагу, що вважаючи правдивими показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , які нібито доводять факт його бійки з потерпілим, не звернув увагу, що їхні покази в суді протирічать їхнім свідченням в ході судового слідства, що підтверджується матеріалами справи.

У своїх запереченнях, надісланих на адресу апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_8 вказує на необґрунтованість вимог апеляційної скарги прокурора та просить залишити її без задоволення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, ОСОБА_8 , 01 березня 2015 року в період часу з після 14 год. до 14.45 год., перебуваючи на подвір`ї за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , почав висловлювати образи та погрози в бік ОСОБА_9 , який на власному автомобілі марки «ВАЗ 21112» застряг в багнюці поблизу господарства ОСОБА_8 . Маючи неприязні відносини, які склалися з ОСОБА_9 на протязі останніх чотирьох років, ОСОБА_8 , за допомогою вил, які в нього були з собою, відразу після висловлювань образ в адресу ОСОБА_9 , вийшов з власного двору на вулицю, та, перебуваючи біля автомобіля, належного ОСОБА_9 , умисно наніс йому один удар металевою частиною вил по голові, та не зважаючи на прохання ОСОБА_9 припинити нанесення вилами тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар металевою частиною вил в область грудної клітки ОСОБА_9 , який в цей час схопив вила руками і, не втримавшись на ногах, впав на землю, обличчям до низу, а ОСОБА_8 відразу наніс ще не менше трьох ударів вилами по голові ОСОБА_9 та не менше чотирьох ударів по спині, коли ОСОБА_9 знаходився в лежачому стані і не міг себе самостійно захистити, завдавши потерпілому таким чином, згідно висновку судово-медичної експертизи № 123 від 02 квітня 2015 року, легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши головуючого-суддю, прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити змінену апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області та просила вирок суду скасувати, направивши матеріали провадження на новий розгляд, та підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , частково, заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого з наведених у ній підстав, частково підтримавши змінену апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області в частині скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який не погодився з вимогами поданих апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до задоволення, а змінена апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 370, 374 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а також відповідати вимогам, які до нього пред`являються кримінальним процесуальним законом.

Зокрема, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.374 КПК України.

У вказаній частині вироку судом зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також докази, на яких ґрунтується обвинувачення.

При цьому, докази, якими обґрунтовується вирок, повинні бути конкретними за змістом, при їх викладенні не повинні допускатися припущення і неточності, а також суд повинен надати всім дослідженим в суді доказам відповідну належну оцінку, мотивувати чому бере до уваги одні докази і відкидає інші.

Суд першої інстанції не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, зі змісту обвинувачення, пред`явленого органом досудового розслідування ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України, вбачається, що обставини, за яких ОСОБА_8 завдав ОСОБА_9 тілесні ушкодження відбувалися 01.03.2015 року, близько 15.00 години.

Суд, формулюючи у вироку обвинувачення, яке визнав доведеним, зазначив, що ОСОБА_8 , 01.03.2015 року в період часу з після 14 год. до 14 год. 45 хв., перебуваючи на подвір`ї за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , висловлював образи та погрози в бік ОСОБА_9 , який на власному автомобілі марки «ВАЗ 21112» застряг в багнюці поблизу господарства ОСОБА_8 , та, маючи неприязні відносини, які склалися з ОСОБА_9 на протязі останніх чотирьох років, вийшов з власного двору та за допомогою вил умисно наніс потерпілому декілька ударів у різні частини голови та тулубу, заподіявши тому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та легкі тілесні ушкодження.

Вважаючи доведеним, що ОСОБА_8 01.03.2015 року в період часу з після 14 год. до 14 год. 45 хв. умисно заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження маючи неприязні відносини, які склалися у нього з потерпілим на протязі тривалого часу, суд посилався перш за все на показання самого потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , а також на висновки судово-медичних експертиз, протоколи слідчих експериментів.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_8 вину у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не визнав, від надання показань відмовився.

Між тим, колегія суддів зазначає, що обґрунтовуючи у вироку доведеність вини обвинуваченого та намагаючись спростувати заперечення сторони захисту, судом не перевірена та не дана належна оцінка доводам сторони захисту про неконкретність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, неправильність встановлення часу та обставин вчинення кримінального правопорушення.

Так, в ході судового розгляду захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 до матеріалів справи було долучено копію обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000425 від 02.03.2015 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Згідно цього обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 01.03.2015 року близько 15.00 год. їхав на власному автомобілі по АДРЕСА_2 , де мешкають ОСОБА_12 та ОСОБА_8 і застряг у каналізаційному люкові. Почувши знадвору шум, ОСОБА_8 вийшов на вулицю, щоб перевірити, що трапилося, і в цей час до нього підійшов ОСОБА_9 . Розуміючи, що знаходиться у громадському місці, ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи малозначний привід спровокував конфліктну ситуацію, публічно виголошуючи на адресу ОСОБА_8 образливі висловлювання, що принижують честь і гідність, а у подальшому дістав зі свого автомобіля металевий прут та почав погрожувати власнику будинку. Коли до хвіртки вийшла ОСОБА_12 та стала захищати свого чоловіка, ОСОБА_9 з хуліганських спонукань наніс їй удар металевим прутом по голові, а у подальшому за допомогою прута почав вибивати дошки у дерев`яній хвіртці та вибив три вікна у будинку.

При цьому, в ході судового розгляду сторона захисту наполягала, що даний обвинувальний акт знаходиться на розгляді в Конотопському міськрайонному суді і рішення у справі не прийнято.

Ці обставини ОСОБА_9 як в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного перегляду не заперечувалися.

Більш того, як вбачається в суді першої інстанції свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснили, що 01.03.2015 року, бачили, як ОСОБА_9 , перебуваючи на вул. Пугачова, бив калитку та вікна ОСОБА_8 , нецензурно виражався. Свідок ОСОБА_17 також бачив як ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_12 в область голови якимось предметом.

Не надавши жодної оцінки зазначеним доводам сторони захисту та вказаним, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_8 01.03.2015 року в період часу з після 14 год. до 14 год. 45 хв. умисно заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження маючи неприязні відносини, які склалися у нього з потерпілим на протязі чотирьох років.

Однак за вказаних обставин, зазначивши в ухваленому стосовно ОСОБА_8 вироку інший час, раніший ніж дії ОСОБА_9 час вчинення останнім дій, які відображенні у обвинувальному акті по його обвинуваченню, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поставив під сумнів правдивість показань свідків та правильність висунутого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення.

Таким чином, на думку колегії суддів, таке штучне обмеження оцінки доказів та доводів сторони захисту свідчить про неповне дослідження всіх обставин кримінального провадження, оскільки суд мусить в силу вимог ст. 94 КПК України оцінювати кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, колегія суддів, перевіривши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, у тому числі додатково долучену прокурором до зміненої апеляційної скарги копію обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000425 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та оцінивши обставини, за яких відбувся конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , вважає, що висновок суду першої інстанції щодо мотивації дій ОСОБА_8 є не обґрунтованим та передчасним.

Таким чином, вказані недоліки допущені судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку, не узгоджуються з нормами щодо необхідності дотримання загальних засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права, змагальності сторін, забезпечення права на захист, оскільки суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що передбачено вимогами ст.ст. 7, 8, 17, 20, 22 КПК України. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Тому, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про допущене судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, колегія суддів вбачає і те, що, з урахуванням наявності зазначених порушень, апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неповноти судового розгляду, також є слушними.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п.1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, оскільки, в даному конкретному випадку, суд апеляційної інстанції не має правових підстав для прийняття будь-якого іншого рішення.

Тобто, вирок підлягає скасуванню внаслідок допущених судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання, які підлягають перевірці під час нового розгляду.

Виходячи з наведеного, вимоги зміненої апеляційної скарги заступника прокурора області про необхідність скасування вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного покарання, є передчасними, оскільки питання щодо застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та, зокрема призначення виду та міри покарання, може бути вирішено лише під час нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, змінена апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 повному задоволенню.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Змінену апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.