АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/1090/14-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/78/17 никифоров є.о.
категорія: ч. 3 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
потерпілих:ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14
захисника ОСОБА_15
обвинуваченого ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590, щодо

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_12 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року,

встановила:

Цим вироком ОСОБА_16 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_16 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 постановлено обчислювати починаючи з дня поміщення до кримінально-виконавчої установи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_16 на користь:

- Цюрупинської центральної районної лікарні 22 135 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих;

- ОСОБА_7 186 236 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_8 258 708 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_12 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_9 75 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_13 40 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1552 грн. 66 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Постановлено стягнути з ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто на користь:

- ОСОБА_7 13 764 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 13 396 грн. витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника;

- ОСОБА_8 13 764 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 10 396 грн. витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника;

- ОСОБА_12 63 832 грн. 78 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 13 764 грн. втраченого заробітку;

- ОСОБА_9 3 704 грн. 16 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_16 визнаний винуватим і засуджений за злочин, вчинений ними за таких обставин.

ОСОБА_16 14 серпня 2013 року, близько 07 години 30 хвилин, керуючи технічно справним пасажирським рейсовим автобусом „БАЗ А 079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Херсон - Щасливцево», здійснюючи рух з пасажирами по автодорозі «Херсон - Джанкой - Феодосія - Керч», зі сторони м. Цюрупинськ у напрямку с. Раденськ Цюрупинського району Херсонської області, в районі 18 км. + 650 м., завчасно будучи об`єктивно проінформованим про те, що автопоїзд у складі автомобіля DAF 95 XF 380, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом-цистерною РACTON NL 3139, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_17 , з увімкненим лівим покажчиком повороту, розпочав рух з правого узбіччя та виїхав на його смугу руху, рухаючись у попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху з цілю пропуску автопоїзда та подальшого дотримання безпечної дистанції до нього, внаслідок чого уникаючи зіткнення з автопоїздом, виїхав на смугу зустрічного руху та ліве узбіччя, де здійснив зіткнення з автомобілем „ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_18 , який рухався у зустрічному напрямку. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля „ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих травм помер у лікувальному закладі, пасажири автомобіля „ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від отриманих травм загнули на місці пригоди, крім того, іншим пасажирам автомобіля „ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - середньої тяжкості тілесні ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - середньої тяжкості тілесні ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - середньої тяжкості тілесні ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_16 порушив вимоги п. 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху (введених в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.3); залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_16 та захисник ОСОБА_15 посилаються на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначають про те, що висновки суду про порушення ОСОБА_16 п. 12.3 і 13.1 Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з настанням суспільно небезпечних наслідків є необґрунтованими. Так дане зіткнення транспортних засобів сталося не в результаті того, що ОСОБА_16 не знизив швидкість, рухаючись у своїй смузі руху, а в результаті виконання ним лівого повороту, в порушення п. 10.4 Правил дорожнього руху водій автобуса ОСОБА_16 не надав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку. Про наявність причинного зв`язку між порушенням п. 12.3 та 13.1 ПДР та настанням суспільно небезпечних наслідків суд дійшов висновку на підставі висновку експерта № 221 від 30.01.2014, проте експерт зробив такий висновок про наявність причинного зв`язку без будь-яких досліджень і при цьому вийшов за межі своїх повноважень, з`ясувавши питання права. Суд не встановив причинного зв`язку між діяннями (порушення правил безпеки дорожнього руху) кожного з учасників ДТП, наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України та наслідками, що настали. Під час судового розгляду судом залишився недослідженим слід гальмування транспортного засобу, який залишився на смузі руху автобуса. Для дослідження даного доказу були потрібні спеціальні знання експерта, про що стороною захисту було заявлено клопотання, про те суд відмовив у задоволенні клопотання і визнав цей доказ таким, що не має відношення до події ДТП. Суд безпідставно не взяв до уваги те, що висновок судової комісійної експертизи обставин ДТП № 221 від 30.01.2014, яку суд поклав в основу обвинувачення, виконаний з порушенням ст. 102 КПК України, а тому є недопустимим доказом. У даному висновку дослідження були проведені лише по першому питанню та із застосуванням вихідних даних, які цим же судом визнано неналежними. Відповіді на всі інші питання були надані без будь-яких досліджень, отримання і оцінки результатів, як того вимагає ст. 102 КПК України. Без відповіді експертів залишилося і питання про те, чи мав водій автопоїзда ОСОБА_21 технічну можливість не допустити настання даної події, виконуючи ПДР України. Окрім того, суд не взяв до уваги протокол слідчого експерименту від 18.02.2014, за результатами якого яким встановлено, що на ділянці 55 метрів шляхом екстреного гальмування вдалося знизити швидкість не завантаженого автобуса з 80 км./год. до 25 км./год., а не до 20 км./год., як зазначено у висновку експерта. Суд не з`ясував, хто з водіїв - ОСОБА_16 чи ОСОБА_21 якими діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну, не з`ясував чиї саме дії ОСОБА_16 чи ОСОБА_21 призвели в подальшому до переростання небезпечної ситуації в аварійну, хто з них мав більшу можливість уникнути зіткнення автобуса і автопоїзда, хто з них мав більшу можливість швидше зупинити свій транспортний засіб. Поклавши в основу вироку висновок експерта № 221 від 30.01.2014 суд встановив, що водій автобуса ОСОБА_16 в момент виїзду у смугу руху автопоїзда повинен був почати своєчасне плавне зниження швидкості руху з ціллю пропуску автопоїзда та подальшого дотримання безпечної дистанції до нього, і по вихідних даних слідства він мав технічну можливість повільним та своєчасним зниженням швидкості продовжити свій рух на безпечній дистанції до автопоїзда без виїзду на зустрічну смугу руху, тим самим уникнути настання розглянутої пригоди. Проте даний висновок не підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду. Як зазначають апелянти, у відповідності до протоколу слідчого експерименту від 24.12.2013 відстань від автобуса до автопоїзда в момент виїзду автопоїзда у смугу руху автобуса складала 55 метрів, а з урахуванням відстані, яку подолав автопоїзд за час небезпеки загальна дистанція складає 76,6 метрів. Таким чином суд встановив, що для зниження швидкості руху автобуса своєчасним плавним гальмуванням водієві автобуса ОСОБА_16 була потрібна дистанція від 83 до 95 метрів, яка є більшою за ту, яка була в його розпорядженні. З огляду на наведені доводи просять скасувати вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року щодо ОСОБА_16 та закрите кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_12 посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом не прийнято до уваги його заяву про збільшення позовних вимог, яка була подана ним до суду 23.12.2014, згідно якої сума додатково понесених витрат в Херсонській обласній клінічній лікарні склала 4 692 грн. 47 коп. у зв`язку з чим просив стягнути з ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто 68 525 грн. 25 коп. шкоди, заподіяну здоров`ю. Таким чином, суд при вирішенні його цивільного позову не надав оцінки зазначеної заяви про збільшення позовних вимог, а у вироку взагалі не зазначив про надходження цієї заяви і результат її розгляду, чим порушив вимоги ст. 22, 23, 368 КПК України. Окрім того, вважає необґрунтованою відмову суду у задоволенні його позовних вимог до ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто про стягнення інфляційних за відстрочку у виконанні грошового зобов`язання і трьох відсотків річних, передбачених ст. 625 ЦК України. Також, як зазначає апелянт, суд, в порушення вимог ст. 118, 124 КПК України, неправомірно відмовив в задоволенні його вимог про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат в сумі 2400 гривень. У зв`язку з чим просить змінити вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року в частині вирішення його цивільного позову. Стягнути з ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто на його користь 313 832 грн. 35 коп. шкоди, заподіяної його здоров`ю з урахуванням інфляційних і трьох відсотків річних, 15 691 грн. 61 коп. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_16 на його користь 500 000 гривень і 2400 гривень процесуальних витрат.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_12 , вислухавши пояснення потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника та обвинуваченого, думку прокурора про залишення апеляційної скарги сторони захисту без задоволення та про задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_12 , в судових дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, вислухавши останнє слово обвинуваченого, в якому останній наголошував на своїй невинуватості, просив скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження за відсутності у його діях складу злочину, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_16 у пред`явленому йому обвинувачені винуватим себе не визнав та показав, що близько 7 год. 30 хв. виїхав з автостанції м. Цюрупинськ з 28 пасажирами за маршрутом «Херсон-Щасливцево», проїхав АЗС «Близнюки» наближаючись до ринку помітив, що на узбіччі стояла автоцистерна, а за нею - автомобіль «КАМАЗ». За 80-100 м водій автоцистерни показав поворот після чого він йому посигналив гудком (2-3 секунди) щоб привернути увагу. За 30-40 м автоцистерна різко стала виїжджати на смугу зустрічного руху після чого він почав гальмування. Відчувши, що не встигає зупинитись вчасно, приблизно за 10 м до автоцистерни, відвернув кермо вліво з для того щоб перетнути смугу зустрічного руху та в`їхати на пустир. Обганяти цистерну не збирався так як бачив, що на зустрічній смузі був транспорт. Відвертаючи вліво помітив автомобіль «Жигулі» на зустрічній смузі, який також почав відвертати вправо. Зіткнення з автомобілем відбулося на узбіччі. Ні він, ні пасажири автобуса тілесних ушкоджень не отримали. Після того він та незнайомий йому хлопець почали витягати пасажирів легкового автомобіля. Також пояснив, що спочатку він рухався зі швидкістю близько 80 км/год, але яка була швидкість в момент відвороту сказати не може. В момент відвороту автомобіль ВАЗ був вже близько, приблизно за 10 м, а цистерна в цей момент ще не повністю виїхала на свою смугу руху. Об`їхати з права автоцистерну можливості не було. Коли проводився огляд місця події він був присутній, але до огляду не залучався. Сліди на проїзній частині були, але яким транспортним засобом вони залишені невідомо. Перед виїздом його автобус був оглянутий механіком, гальма працювали нормально.

Проте, його вина повністю доведена і підтверджується наступними доказами.

З показань потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні вбачається, що 14.08.2015 року вранці він в якості пасажира їхав на роботу в автомобілі ВАЗ «двійка» під керуванням його знайомого на ім`я ОСОБА_22 з с. Козачі Лarepi Цюрупинського району Херсонської області в м. Цюрупинськ. В зазначеному автомобілі він розмістився в багажному відділенні, так як пасажирські місця були зайняті. Під час поїздки задрімав, але прокинувся від криків інших пасажирів. Побачив лише праву бокову частину автобуса. Після цього прийшов до тями в машині. До нього підійшло двоє людей та запропонували допомогу щоб вийти з машини. Вийшов самостійно та побачив інших травмованих пасажирів. Відчув біль в спині та до операції вже не міг вставати. Подія відбулася біля ринку в с. Саги не доїжджаючи АЗС.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що близько 07.00 ранку в с. Козачі Лarepi Цюрупинського району Херсонської області його підібрав ОСОБА_23 на автомобілі ВАЗ 2102 для того щоб разом їхати на роботу в м. Цюрупинськ. Він розмістився на задньому сидінні з правої сторони. Не доїжджаючи до АЗС біля ринку «Лісний» на шляху різко з`явився автобус і водій прийняв вправо на узбіччя. Водій автобуса також прийняв на праве узбіччя. Все пройшло дуже швидко. Самого зіткнення не пам`ятає. Прийшов до тями в лікарні через 10 днів.

З показань потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні видно, що 14.08.2013 року близько 7.30 год. ранку він знаходився позаду водія автомобіля ВАЗ. Рухалися зі швидкістю приблизно 60-80 км/год. Звернув увагу на дорожню обстановку лише коли на зустрічній смузі з`явився автобус. Водій ВАЗ почав гальмування та відвернув вправо. Водій автобуса відвернув також на узбіччя. На узбіччі з протилежної сторони дороги стояв вантажний автомобіль, а за ним на зустрічну смугу виїжджала автоцистерна, яка передньою своєю частиною була вже на зустрічній смузі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що керував автоцистерною марки «DAF» та рухався в напрямку м. Мелітополь. За межами населеного пункту за м. Цюрупинськ зупинився на узбіччі біля ринку та вийшов з машини купити каву. Повернувшись пропустив білий легковий автомобіль, подивився в ліве дзеркало заднього виду, а потім в праве та почав рух. В цей момент позаду транспортних засобів не було. Перед автоцистерною на узбіччі стояв автомобіль «КАМАЗ». Сигналів йому ніхто не подавав. Зіткнення не бачив. Через кілька кілометрів його наздогнали та зупинили пояснивши, що відбулася дорожньо-транспортна пригода та необхідно повернутись, але він відмовився і поїхав далі. Під час двох слідчих експериментів був на тій же автоцистерні, яку розташував на узбіччі таким же чином як того ж дня. Одного разу був на автоцистерні такої ж марки. Виїзд здійснював таким же чином. В кабіні під час слідчого експерименту знаходилися свідки. Заїздів під час слідчого експерименту було три.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 повідомив, що він вранці сидів за столиком на базарі с. Саги, що знаходиться біля дороги, обличчям до траси. На правому узбіччі стояла цистерна. Водій цистерни вийшов, придбав каву, повернувся до свого автомобіля та почав рух в напрямку м. Мелітополь. Після цього він почув звук гальм та побачив автобус який рухався в попутному з цистерною напрямку по своїй смузі руху на великій швидкості, на його думку близько 80 км/год, з правої сторони по відношенню до нього, наближається до цистерни. Потім автобус прийняв вліво. Зіткнення сталося на лівому узбіччі. Відстань автобуса до цистерни в момент відвернення вліво була приблизно 30-40 м. В момент коли він почув звук гальм та звернув увагу на автобус відстань автобуса до цистерни була приблизно 50-60 м. Зі сторони заправки в напрямку базару встановлено знак - рекомендована швидкість 50 км/год.

З показань свідка ОСОБА_26 вбачається, 14.08.2013 року він був свідком дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі Херсон - Сімферополь. На узбіччі зупинилась автоцистерна. Перед цистерною на невеликій відстані стояв зерновоз. Водій вийшов з машини, перейшов через дорогу, придбав каву та повернувся до своєї машини. Водій цистерни ввімкнув покажчик повороту та розпочав рух. Після цього він почув гудок та помітив автобус, що наближається до цистерни з великою швидкістю, близько 100 км/год. В цей момент цистерна наполовину виїхала на смугу руху. Водій автобуса різко відвернув в сторону ринку, а в цей момент назустріч йому рухався легковий автомобіль. Автобус та легковий автомобіль зіткнулись вже на узбіччі зі сторони ринку. В момент, коли він почув звук гудка відстань автобуса до цистерни була понад 100 м, а в момент коли він почув звук гальм близько 30 м. Водій автомобіля гальмував уже безпосередньо перед цистерною. Також показав, що. він залучався до участі у проведенні слідчого експерименту. Крім нього також ще було двоє - він та ОСОБА_27 , були присутні слідчий та двоє понятих, був водій цистерни. Чиї покази були записані в протоколі не знає. Слідчий заміряв час секундоміром в телефоні. Він показав де знаходилась вантажівка на початку, потім де вона знаходилась, коли автобус звернув. Протокол зачитували. Протокол підписував. Все було викладено правильно. Було кілька заїздів водієм цистерни.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_28 підтвердив, що він їхав на власному автомобілі з с. Раденськ в напрямку с. Саги. Перед ним на відстані близько 50 метрів рухався автомобіль ВАЗ. Так вони їхали до ринку в с. Саги. На під`їзді до ринку ВАЗ їхав зі швидкістю приблизно 70 км/год. З лівої сторони по ходу його руху, стояла колона вантажних автомобілів. З середини цих автомобілів виїхала фура. Після цього з-за фури на зустрічну смугу виїхав автобус з швидкістю близько 90-100 км/год та звернув вліво. Водій автомобіля ВАЗ звернув вправо. Зіткнення відбулося на узбіччі. Після виїзду автобуса на зустрічну смугу часу в водіїв щоб зреагувати було мало близько 1-2 секунд. Після зіткнення він на своєму автомобілі наздогнав автоцистерну та сказав водію, щоб він повернувся на місце ДТП, але той відмовився та поїхав далі. Він лише записав номер цистерни. Також показав, що він залучався до участі у проведенні слідчого експерименту. Фіксували скільки потрібно часу для виїзду цистерни на дорогу, яке було її розташування. Під час експерименту стояв навпроти ринку. Проводили 3-4 заїзди для того щоб точніше відтворити виїзд цистерни. Протокол зачитали, він його підписав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_29 повідомила, що вона їхала в автобусі, що прямував по маршруту «Херсон-Щасливцево» з автовокзала м. Цюрупинська в сторону м. Генічеськ, розміщувалася на першому ряді сидінь біля дверей (з правої сторони), ближче до вікна. Поряд з нею знаходився її чоловік, а з іншої сторони позаду водія сидів її син. Швидкість автобуса оцінити не може. Попереду було видно, що на значній відстані від них повільно на дорогу з узбіччя виїхав автомобіль схожий на бензовоз, але водій автобуса не знизив швидкість, подавав звукові сигнали. Знизив швидкість вже коли наблизився до цистерни водій автобуса звернув вліво. На узбіччі сталося зіткнення з автомобілем, що рухався на зустріч.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що він з родиною їхав автобусом на Арабатську Стрілку. Після виїзду з м. Цюрупинська не доїжджаючи до ринку сталася ДТП. В автобусі він знаходився на передньому сидінні перед вхідними дверима. Дорогу було видно добре. Водій подав звуковий сигнал і він звернув увагу на бензовоз на відстані близько 100 м. Автобус почав поступове сповільнення. Початкова швидкість автобуса була близько 100 км/год. Коли водій автобуса почав звертати ліворуч відстань до цистерни була 10-15 м. Водій гальмував, але не вживав заходів екстреного гальмування. Зіткнення з легковим автомобілем відбулося за межами дороги на узбіччі з лівої сторони по ходу руху. Легковий автомобіль помітив коли він почав повертати, приблизно за 80 - 100 м. Також показав, що він залучався до участі у проведенні слідчого експерименту в якості свідка за участю обох водіїв, інших свідків. Під час слідчого експерименту на місці показав ті обставини, які бачив під час ДТП, а саме: як рухався автобус, як рухалась цистерна та де вона знаходилась. Зауважень до протоколу не мав.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_31 видно, що вона перебувала в автобусі, що прямував за маршрутом «Херсон - Щасливцево», в другому ряді за іншими пасажирами, штори в салоні автобуса були закриті. Під час руху відчула збільшення швидкості, коли розсунула штори помітила, що щось рухається з правої сторони, можливо бензовоз, потім водій почав маневрувати. Потім вона відчула сильний удар. Також пам`ятає, що водій подавав звукові сигнали.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні повідомила, що вона перебувала в автобусі, що прямував за маршрутом «Херсон-Генічеськ», займала п`яте чи шосте місце біля вікна, другий ряд сидінь. З автостанції м. Цюрупинськ автобус виїхав в напряму м. Генічеська. Після цього сталася ДТП. Пам`ятає, що їх автобус почав об`їжджати бензовоз. Водій автобуса почав подавати звукові сигнали. Швидкість автобуса оцінити не може, а також чи гальмував водій не знає. Також пам`ятає, що автобус передньою частиною порівнявся з цистерною.

З протоколу слідчого експерименту від 24.12.2013 року за участю підозрюваного ОСОБА_16 видно, що перевірені та уточнені показання водія - автобуса ОСОБА_16 щодо обставин пригоди: відстані від автобуса до автопоїзда в момент виїзду автопоїзда в смугу руху автобуса - 55 м., віддалення від автобуса до автопоїзда в момент відвороту водієм автобуса в ліву сторону - 14,1 м., відстань, що пройшов автопоїзд з моменту початку його руху і до виїзду в смугу руху автобуса - 4,2 м., відстань з моменту виїзду автопоїзда в смугу руху автобуса до початку відвороту автобусом - 21,6 м., час з моменту виїзду автопоїзда в смугу руху автобуса до початку його відвороту - три заїзди 4,2, 3,2, 3,4 секунди, що зафіксовано за допомогою секундоміра «АГАТ», відстань на якій водій автобуса ОСОБА_16 почав знижувати швидкість з моменту виїзду цистерни в його смугу руху до моменту відвороту 41 м., кінцева швидкість в момент виконання відвороту - три заїзди 70, 60, 60 км/ год.

З висновку судової комісійної автотехнічної експертизи обставин зіткнення № 221 від 30.01.2014 року вбачається, що:

1. Належні дії водія автобуса БАЗ А079.23 р/н НОМЕР_1 в умовах пригоди, які задаються вихідними даними слідства, регламентувалися вимогами пунктів 12.3 та 13.1 ПДР, згідно з якими водію автобуса слід було з моменту об`єктивно можливого виявлення виїзду автопоїзда в складі автомобіля DAF 95 XF 380 р/н НОМЕР_2 і напівпричепа-цистерни РACTON NL 3139 р/н НОМЕР_3 на його смугу руху почати своєчасне плавне зниження швидкості з ціллю пропуску автопоїзда та подальшого дотримання безпечної дистанції до нього.

Водій автобуса по вихідних даних слідства мав технічну можливість повільним та своєчасним зниженням швидкості продовжити свій рух на безпечній дистанції до автопоїзда без виїзду на зустрічну смугу руху, тим самим уникнути настання розглянутої пригоди.

2. Належні дії водія автопоїзда в складі автомобіля DAF 95 XF 380 р/н НОМЕР_2 і напівпричепа-цистерни PACTON NL 3139 р/н НОМЕР_3 в умовах пригоди формально регламентувалися вимогами пункту 10.2 ПДР, які вимагають від водіїв, які виїжджають на проїзну частину автодороги виключити умови, при яких водії транспортних засобів, що рухаються по цій дорозі, будуть змушені маневрувати або зменшувати швидкість.

Але оскільки в пригоді, що розглядається, маневр виїзду автопоїзда не вимагав від водія автобуса будь-яких екстрених мір по зниженню швидкості, не створював прямих причин для фактичної поведінки водія автобуса, що призвели до тяжких наслідків, з позиції експертного аналізу, вимоги пункту 10.2 ПДР для водія автопоїзда слід розглядати сугубо формально, і його фактичні дії зв`язувати з фактом ДТП безпідставно. Це означає, що для розгляду фактичних дій водія автопоїзда, як таких, що знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП, з експертної точки зору підстави відсутні.

3. Експертний розгляд належних дій водія автомобіля ВАЗ-2102 р/н НОМЕР_5 в умовах події безпредметний, оскільки з позицій експертного аналізу, водій з моменту виїзду автобуса на зустрічну смугу знаходився в аварійній ситуації, яка ПДР не регламентується.

4. З експертної точки зору фактичні дії водія автобуса, які не відповідали вимогам пунктів 12.3 і 13.1 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП, та являлись необхідними та достатніми умовами її виникнення.

З висновку експерта № 519 від 07.03.2014 року видно, що дослідження з поставлених питань про належні дії водіїв і наявності (відсутності) технічної можливості не допустити (запобігти) події в рамках заданих обставин події, а також розрахунок відстаней які необхідні для зниження швидкості з 80 км/год., до 49 та 20 км/год., вже проведено. Тому будь-яке подальше експертне дослідження в рамках заданих умов і поставлених завдань більш недоцільно, так як у світлі діючих методик та експертно-математичних критеріїв воно в достатньому обсязі проведено попередніми експертами (висновок комісійної автотехнічної експертизи № 221 від 30.01.2014 обставин зіткнення автобуса БАЗ А079.23 з автомобілем ВАЗ-2102, експерт ОСОБА_33 , експерт ОСОБА_34 , ОНДІСЕ МЮ України), а будь-яких інших чи додаткових відомостей про обставини даної події, не встановлено, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_33 повністю підтримав висновки виконаних ним експертиз. Пояснив, що експертизи проводилися на підставі вихідних даних, що надані слідством. Перелік застосованих експертних методик дослідження зазначений в самому висновку. Під час розрахунків були враховані всі необхідні дані.

Експерт ОСОБА_35 в судовому засіданні засвідчив, що повністю підтримує висновки своїх експертиз та пояснив, що при складенні ним висновку № 519 від 07.03.2014 року він повністю погодився з висновками комісійної експертизи № 221 від 20.01.2014 року в частині розрахунків, а тому в дослідницькій частині розрахунки ним повторно не викладалися. Перелік застосованих експертних методик дослідження зазначений в самому висновку.

Посилання сторони захисту на відсутність у обвинуваченого технічної можливості уникнути зіткнення з автопоїздом, спростовується висновками експертів та іншими доказами, що досліджені в судовому засіданні, які вказують на те, що він мав технічну можливість запобігти зіткненню і саме його дії перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідженні судом першої інстанції матеріали кримінального провадження свідчать про те, що експертні дослідження, які покладені в основу обвинувального вироку, проведені на підставі версії подій самого обвинуваченого, при цьому використовувались показники, що є найбільш сприятливими для обвинуваченого, а тому будь-які сумніви були витлумачені на його користь.

Підстав для визнання судом експертних висновків № 221 від 30.01.2014 року та № 519 від 07.03.2014 року про наявність у водія ОСОБА_16 технічної можливості запобігти зіткненню необґрунтованими, або такими, що викликають сумніви в їх правильності, - не встановлено, так як вказаними висновками усунуто недоліки про які зазначала сторона захисту під час досудового розслідування.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку й обґрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_16 у вчиненні злочину, за який його засуджено, і правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, а також загибель кількох осіб.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів не встановила порушень норм кримінального процесуального закону судом першої інстанції щодо розгляду клопотань учасників судового провадження, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій на підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

На думку колегії суддів, вирок ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення та були безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів, - не встановлено.

Оскільки судовий розгляд проведено повно, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційна скарга сторони захисту має бути залишена без задоволення.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_12 в частині вирішення судом його цивільного позову.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_12 23 грудня 2014 року на адресу Цюрупинського районного суду Херсонської області було направлено заяву про збільшення позовних вимог, у якій останній збільшив позовні вимоги до ПАТ Українська страхова компанія „Гарант-Авто в частині нанесеної матеріальної шкоди його здоров`ю на суму 4 692 грн. 47 (т. 4. а. к. п. 357). Проте зазначена заява ОСОБА_12 залишилася нерозглянутою судом.

В силу вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що від потерпілого ОСОБА_12 клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження не надходило, а суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ч. 3 ст. 404 КПК України, за власної ініціативи не праві повторно досліджувати докази, а саме заяву про збільшення позовних вимог та докази на підтвердження понесених потерпілим додаткових витрат на лікування, які до того ж не були предметом дослідження в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 , з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції, окрім позовної заяви ОСОБА_12 від 10.04.2014 (т. 4, а. к. п. 79-80), заяви про збільшення позовних вимог від 04.10.2016 (т. 6, а. к. п. 99), необхідно дослідити і докази, надані потерпілим за його заявою про збільшення позовних вимог від 23 грудня 2014 року (т. 4. а. к. п. 357) та ухвалити у справі рішення, яке б відповідало вимогам Закону.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_15 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2016 року щодо ОСОБА_16 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 скасувати, з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства в тому ж суді в іншому складі суддів.

В іншій частині цей вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

_____________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2