АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2115/16-к Номер провадження 11-кп/786/879/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника ВК №64 ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Полтавською виправної колонією УДПтС України в Полтавській області №64 матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрове, Знам`янського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, місце проживання : АДРЕСА_1 . Засудженого 08.02.2013 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 121 ч.2 ст. 296, 70 КК України на 8 років позбавлення волі.

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт, у зв`язку з передчасністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_8 , який відбуває покарання у Полтавській виправній колонії №64 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт відносно засудженого посилаючись на те, що засуджений відбув не менше половини призначеного судом покарання за умисний тяжкий злочин, має на утриманні неповнолітню дитину, за час відбування покарання мав 6 стягнень, які погашені, має 2 заохочення. В обґрунтування вказаного клопотання заявником вказувалось, що засуджений працевлаштований на виробництві установи в бригаді з шиття одягу, тому зважаючи на вказані обставини, заявник в інтересах засудженого звернувся до суду з вказаною заявою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд вказав, що з особистих рис характеру ОСОБА_8 та поведінки, зазначених у даній характеристиці, та обставин встановлених в судовому засіданні вбачається, що по суті засуджений характеризується, як особа, яка не стала, а лише стає на шлях виправлення, тому рішення прийняте комісією ПВК №64 про відмову в заміні покарання більш м`яким є таким, що узгоджується з встановленими судом обставинами.

Також суд приймав до уваги, той факт, що засуджений ОСОБА_8 вину у скоєному злочині визнає в повному обсязі, розкаюється, міру призначеного судом покарання вважає справедливою, при цьому останній усвідомив, яких наслідків спричинили його дії для його сім`ї та близьких, враховуючи, що в нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина та мати, які потребують його допомоги, але дане усвідомлення є ще не досить сталим, оскільки поведінка останнього за весь час відбуття ним покарання в ПВК №64 є нестабільною і змінилася на краще лише протягом останніх 4-5- ти місяців, що є недостатнім для визначення ступеня виправлення як «став на шлях виправлення».

На даний час дане клопотання є передчасним, оскільки строк невідбутої частини покарання є таким, що перешкоджає в застосуванні до ОСОБА_8 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким видом у вигляді виправних робіт та прямо суперечить вимогам ст. 57 КК України.

В апеляційній скарзі захисника ставиться питання про скасування ухвали суду в зв`язку з тим, що місцевий суд дійшов неправильного висновку про передчасність клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт, проте у прохальній частині апеляційної скарги захисник просить постановити нову ухвалу, якою замінити засудженому невідбуту частину покарання позбавлення волі на більш м`який, у вигляді громадських робіт із відрахуванням відсотків із заробітку ОСОБА_8 в дохід держави щомісячно.

Також посилається на порушення вимог КПК України та призначення судом з власної ініціативи питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Неодержання належним чином оформленої копії ухвали районного суду вплинуло на своєчасність оскарження відповідної ухвали в апеляційному порядку.

Захисник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його апеляційної скаргу поданої в інтересах засудженого ОСОБА_8 , що підтверджується наявним в матеріалах провадження повідомленням про вручення поштового відправлення, та не повідомив про поважність причини неприбуття до суду. Про те, засуджений просив розглядати провадження без участі захисника.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу захисника з мотивів у ній наведених, та не заперечував щодо розгляду апеляції за відсутності захисника, вислухавши представника колонії ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вирішила наступне.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Згідно рекомендацій, викладених в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На переконання колегії суддів, розглядаючи заяву захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини провадження та прийшов до правильного висновку, навівши переконливі мотиви про те, що засуджений ОСОБА_8 на даний час характеризується, як особа, котра лише стає на шлях виправлення.

При вивченні матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що останній за час відбування покарання у Полтавській виправній колонії УДПтС України в Полтавської області (№64) допустив шість порушень вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, які є погашеними та знятими на час розгляду апеляційної скарги, три заохочення, останнє від 10.10.2016 у вигляді подяки, оголошеної правами начальника відділення./ а.о.с. 173/

Згідно наявної характеристики в матеріалах особової справи, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання у Полтавській ВК №64 характеризується нестабільною поведінкою. Засуджений дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Законні вимоги персоналу установи виконує, за станом здоров`я працездатний.

Крім зазначеного, засуджений працевлаштований на виробництві установи у бригаді по пошиттю одягу, до праці ставиться добре.

Також приймає участь у програмі диференційованого впливу «Правова просвіта» та «Фізкультура та спорт». Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити вірні для себе висновки.

Разом з цим, в квітні 2016 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Ленінської районної ради м. Полтави засудженому ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що засуджений не досяг належного ступеню виправлення.

Тому мінлива та нестабільна поведінка засудженого за увесь період відбування покарання у Полтавській ВК №64 змінилася на краще лише у продовж півроку, що є незначним терміном та само по собі не є достатньою підставою вважати про досягнення засудженим стану виправлення.

Положення ч.1 ст. 57 КК України передбачають, що покарання у виді виправних робіт встановлюються на строк від шести місяців до двох років, і відбувається за місцем роботи засудженого.

Засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину та відбув більше 1/2 частини строку покарання. Проте строк невідбутої частини покарання на день розгляду в апеляційній інстанції є недостатнім та таким, що перешкоджає у можливості застосування до засудженого ОСОБА_8 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт, так як виходить за межі визначені ч.1 ст. 57 КК України.

Таким чином, на даний момент підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 відсутні, а клопотання захисника поданого в інтересах засудженого є передчасним.

Твердження захисника, як на підставу для скасування судового рішення, про ніби то порушення судом вимог КПК України та призначення з власної ініціативи судового засідання в режимі відеоконференції, є голослівними, некоректним і таким, що суперечить закону, оскільки учасники провадження жодних заперечень проти здійснення дистанційного судового провадження не висловлювали згідно наявного в матеріалах провадження журналу судового засідання. /а.п. 62/

Отже оскаржуване захисником судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального і матеріального законодавства, є законним та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт згідно ст. 82 КК України є законною і підстав для її скасування немає. Відповідно доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт згідно ст. 82 КК України - без змін.

Головуючий суддя : ОСОБА_2
Судді : ОСОБА_3
ОСОБА_4