АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням до неповнолітнього ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України, примусових заходів виховного характеру, повернуто прокурору.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, якою передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.
Також судом зазначено, що положення ст. 285 КПК України не можуть бути застосовані до неповнолітнього ОСОБА_8 , який не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки не досяг віку, з якого настає кримінальна відповдальність.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та повернути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_8 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, за ч.1 ст.279 КК України з матеріалами провадження до Дарницького районного суду м. Києва на новий розгляд зі стадії підготовчого провадження для проведення судового розгляду по суті. Прокурор вважає, що рішення суду необґрунтоване, оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить повний виклад фактичних обставин кримінального провадження і ряд інших відомостей, які вимагає КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ОСОБА_8 , законного представника та захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Статтею 283 КПК України передбачено, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з вимогами ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 97 КК України передбачено, що неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.
Однак при складанні клопотання та додатків до нього прокурором зазначені вимоги закону не дотриманні.
За своїм змістом клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру узгоджується із положеннями ч.1 ст. 97 КК України, згідно якої неповнолітній, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання.
Однак, ОСОБА_8 є особою, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України, тобто, на нього поширюються положення ч. 2 ст. 97 КК України, а тому клопотання прокурора у даному випадку в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності не узгоджується із положеннями Закону.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, а тому ухвалу Дарницькогорайонного суду м. Києва від 02.02.2017року, якою повернуто прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405,407,419 КПК Україниколегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні залишити без задоволення, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, якою клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням до неповнолітнього ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України, примусових заходів виховного характеру, повернуто прокурору, без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/973/2017

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9