Справа № 372/1790/17
У Х В А Л А
іменем України
07 липня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.06.2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 12.04.2017 року, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

14.04.2017 року запобіжний захід обвинуваченим було обрано у виді домашнього арешту строком на 60 днів, який закінчився до надходження обвинувального акту до суду.

Ухвалою судді від 22.06.2017 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити справу до судового розгляду.

Представник потерпілого та потерпілий просили повернути обвинувальний акт прокурору через те, що формулювання обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи, не притягнуто до відповідальності інших співвиконавців злочину.

Захисник та обвинувачені просили повернути обвинувальний акт прокурору через те, що фактично не отримували його копію та копію реєстру.

Прокурор заперечив проти клопотань потерпілого та захисника.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту не було дотримано зазначених вимог закону.

Так, обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, зокрема в обвинувальному акті відсутнє належне формулювання обвинувачення із зазначенням часу, конкретизованого способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів цього правопорушення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист.

Посилання у обвинувальному акті на те, що обвинувачені прийшли у певний час у певне місце не свідчить про належне виконання вимог закону - зазначення часу і місця скоєння злочину, тобто саме тих діянь, які надалі зазначені без конкретизації відповідних відомостей.

Крім того, в обвинувальному акті відсутня конкретизація способу вчинення злочину, а саме механізму спричинення тілесних ушкоджень (хто саме, чим саме і куди саме, в якій послідовності наносив удари потерпілому тощо).

Також чітко не визначено розмір шкоди, оскільки зазначено лише приблизна сума близько 2500 грн.

При цьому потерпілий та його представник посилались на те, що визначений обвинувальний актом спосіб вчинення злочину, коло осіб, причетних до його скоєння не відповідають фактичним обставинам справи, тому перевірка цих відомостей є об`єктивно необхідна для судового розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у постанові в справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії»)

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відомостей щодо всіх складових злочину, в тому числі суб`єктивної сторони злочину, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України щодо викладення суб`єктивної сторони злочину.

Згідно п.3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Також зміст обвинувального акту в частині зазначення відомостей про додатки до нього не узгоджується із матеріалами справи, оскільки насправді суду розписки захисників про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування не подавались.

Крім того, слід врахувати доводи обвинувачених, які в судовому засіданні заявили про те, що їм не було вручено копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, що прокурором переконливо не спростовано, оскільки захисникові такі документи взагалі не надавались, а з поданих в підготовчому судовому засіданні протоколів вбачається, що потерпілий, обвинувачені, захисник не підтверджували своїм особистим підписом факт отримання доступу до матеріалів кримінального провадження.

Зазначені вище встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність суттєвих порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, що унеможливлює належне проведення судового розгляду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог діючого кримінального процесуального законодавства та встановлення фактичного місця проживання обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 384 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 12.04.2017 року, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1