АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю секретаря ОСОБА_5

представника апелянта

ТОВ «Рейлтранслогістік» ОСОБА_6

представника

ТОВ «Металургтранс» ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістік» - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року накладено арешт на грошові кошти у видатковій частині, що знаходяться на рахунках ТОВ "РЕЙЛТРАНСЛОГІСТІК" (код 39778889) № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 № НОМЕР_4 , відкритих в ПАТ "Промiнвестбанк" (МФО 300012), м. Київ, провулок Шевченка,12, шляхом зупинення видаткових операцій по вищевказаним рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та суми залишку, пов`язаних з виплатою заробітної плати.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що в провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000106 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст. 190 КК України, об`єктивна сторона якого полягає в тому, що 16.07.2016 невідомі особи шляхом обману, з метою заволодіння майном, яким користується ТОВ «Металургтранс», та подальшого розпорядження таким майном, а саме вантажними вагонами, склали та направили на адрес ПАТ «Укрзалізниця» від імені начебто власників зазначеного майна, листи та телеграми з вимогами заборонити пересування вказаних вагонів на території України, зокрема міста Дніпро, та направлення таких вагонів до чітко визначених у листі станцій залізничного сполучення, що в подальшому дало б змогу вільно розпоряджатись вагонами на власний розсуд. В ході слідства встановлено, що ТОВ Металургтранс (код 33074226) на підставі Договору 02/08/14 від 01.08.2014р. укладеного з компанією Mantelli LTD є оператором залізничних вагонів власності нерезидентів України у кількості 1822 одиниць. Договір чинний та діє до 31.12.2019р. Згідно вимог чинного законодавства України залізничні вагони задекларовані ТОВ Металургтранс у митному режимі тимчасового ввезення та сплачені всі митні платежі та податки. Вказані вагони курсують територією України. З матеріалів кримінального провадження встановлено, що від імені ТОВ Рейлтранслогістик неодноразово направлялись на адресу залізничних станцій гарантійні листи - письмові інструкції щодо відправлення вагонів оператора ТОВ Металургтранс за межі митної території України. З боку ЗАО РТХ-Логистика також неодноразово направлялись безпідставні письмові вимоги до ПАТ Укрзалізниця та її філій щодо заборони курсування залізничних вагонів ТОВ Металургтранс, виключенню ТОВ Металургтранс з бази даних операторів.

З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що пов`язані між собою юридичні особи ТОВ Рейлтранслогістік (код 39778889) та ЗАО РТХ-Логистика (РФ, ОГРН 466) звернулися з зустрічними позовами одна до одної до Київського господарського суду м. Києва (справа №910/23892/16). Вказані позови є штучними та мають ознаки шахрайства, оскільки зустрічний позов ТОВ Рейлтранслогістік до ЗАО РТХ-Логистика базується на укладеній додатковій угоді №35 від 27.07.2016р. яка стосується лише намірів надання в суборенду 1827 залізничних вагонів за переліком. При цьому, як посадовим особам ЗАО РТХ-Логистика так і посадовим осбам ТОВ Рейлтранслогістік на час складання цієї додаткової угоди було достовірно відомо, що зазначені у переліку залізничні вагони з 2014 року знаходяться в суборенді компанії Mantelli LTD за договором суборенди майна між ЗАО РТХ-Логистика та Mantelli LTD №02/07/14 від 01.07.2014р. Договір чинний та діє до 31.12.2019р. на підставі Додаткової угоди №2 від 09.11.2014р. Посадовими особами ЗАО РТХ-Логистика орендна плата за користування залізничними вагонами (за переліком додаткової угоди №35 від 27.07.2016р. до контракту №181-с/ар/пв) нараховується Mantelli LTD за Договором суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014р. Але питання наявності обтяження вагонів правами третіх осіб (суборенда) як на дату укладання додаткової угоди №35 від 27.07.2016р. так і на дату подання судових позовів навмисно обходиться сторонами та не досліджується судом. Тобто, Додаткова угода №35 від 27.07.2016р. є нікчемною оскільки завідомо не може бути виконана з боку ЗАО РТХ-Логистика. Крім того, позов ЗАО РТХ-Логистика (РФ, ОГРН 466) до ТОВ Рейлтранслогістік щодо розірвання контракту суборенди №181-с/ар/пв від 01.06.2015 року не потребує судового врегулювання оскільки умовами контракту (п 6.3.1.) прострочення платежу є достатньою підставою для позасудового одностороннього розірвання Контракту з боку ЗАО РТХ-Логистика. Про систематичне порушення умов контракту з боку ТОВ Рейлтранслогістік щодо строків та сум орендних платежів вказується безпосередньо в ухвалі суду. Ухвалою господарського суду міста Кієва від 12.01.2017 року в якості забезпечення зустрічного позову заборонено ЗАО РТХ-Логистиката ПАО Укрзалізниця та будь-яким іншим особам курсування на території України у будь-якому стані вагонів (в кількості 1827 шт. згідно переліку). Вказане рішення прийняте без виклику сторін, зокрема ПАТ Укрзалізниця та за своєю суттю спрямоване на перешкоджання господарській діяльності ТОВ «Металургтранс» у частині використання зазначених залізничних вагонів, а також на зрив транспортного забезпеченя генеруючих компаній енергетичної системи України енергетичним вугіллям. Оскільки саме ці наслідки наступають при забороні курсування вагонів на території Украіни.

Підтвердженням шахрайських намірів посадових осіб ТОВ Рейлтранслогістік та ЗАО РТХ-Логистика є навмисно прихований від суду факт, що вони є пов`язаними між собою юридичними особами, а також факт того, що зазначені залізничні вагони знаходяться в Україні під митним контролем, та будь які дії з вагонами порушують законні права третіх осіб та митного законодавства України. Вимога ТОВ Рейлтранслогістік щодо отримання в суборенду вагонів на території України також суперечить Митному законодавству України та має на меті нанесення збитків державному бюджету України щодо сплати митних платежів.

Встановлено, що посадові особи ТОВ Рейлтранслогістик неодноразово самовільно намагалися зареєструвати в АБД УЗ Вантажні вагони операторів операторське управління за ТОВ Рейлтранслогістик без надання передбачених чинним законодавством підтверджуючих документів, або з наданням документів, отриманих шахрайським шляхом, в тому числі від митних органів.

Так, ТОВ Рейлтранслогістик здійснено митне оформлення вагонів №61926622, №62342068 у митному режимі тимчасового ввезення (ВМД №807010001/2016/005177 від 16.06.2016р.). При цьому, вказані вагони з 2015 року знаходились у митному режимі тимчасового ввезення, що оформлений ТОВ Металургтранс, згідно ВМД №110120000/2015/409983, №110120000/2015/400030. Також, на дату оформлення ТОВ Рейлтранслогістик ВМД №807010001/2016/005177 вказані залізничні вагони знаходилися поза межами дії митного поста, що оформлював ВМД, та використовувались в господарській діяльності ТОВ Металургтранс, а саме: знаходилися у завантаженому стані (обкотиши) на станціях Мушкетово та Ясинуватая Регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Укрзалізниця та рухалися зі станції Терни Регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Укрзалізниця на адресу вантажоотримувачів. Також, вказана ВМД оформлювалася на підставі Додаткової угоди №29 до контракту 181-с/ар/пв, а не Додаткової угода №35 від 27.07.2016 року, на яку посилаються посадові особи ТОВ Рейлтранслогістік при розгляді судової справи №910/23892/16 у господарському суді м. Києва. Обов`язковим документом при митному оформленні залізничних вагонів є акт прийому-передачі вагонів в оренду. Якщо, такий акт додавався ТОВ Рейлтранслогістік до ВМД, то такий акт є нікчемним, та підписаний для протиправного митного оформлення залізничних вагонів, права володіння на які не належать ні ТОВ Рейлтранслогістік ні ЗАО РТХ-Логистика (РФ).

Встановлено, що ТОВ "РЕЙЛТРАНСЛОГІСТІК" (код 39778889) для здійснення фінансово-господарської діяльності було відкрито рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 № НОМЕР_4 , у ПАТ "Промiнвестбанк" (МФО 300012), м. Київ, провулок Шевченка,12.

Крім того, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2017 №201/10032/17 задоволено скаргу генерального директора ТОВ «Металургтранс» ОСОБА_9 та скасовано постанову слідчого від 14.07.2017 про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язано слідчого звернутися з відповідним клопотання про накладення вищезазначеного арешту.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання, оскільки є достатньо підстав вважати, що безготівкові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках суб`єкта господарювання, мають важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є ключовими доказами, які допоможуть встановити джерела їх надходження, а також необхідні для забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна або цивільного позову з метою відшкодування спричинених державі збитків.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Рейлтранслогістік» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що грошові кошти на рахунках не відповідають вимогам ст. 98 КПК України щодо речових доказів, тому це не може бути підставою для накладення арешту. Також, зазначає, що грошові кошти, на які накладено арешт, не відповідають критеріям, зазначеним в пунктах 2-3 ч. 2 ст. 170 КПК України і не підлягають конфіскації чи спеціальній конфіскації. Вважає, що слідчим суддею не дотримано вимог закону застосування способу накладення арешту, яке не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності. Також зазначає про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 173 КПК України внаслідок відсутності належного обґрунтування наявних ризиків, правової підстави для накладення арешту та можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.

На дану апеляційну скаргу представником ТОВ «Металургтранс» ОСОБА_7 було подано заперечення, в якому остання просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника ТОВ «Рейлтранслогістік» ОСОБА_6 та залишити без змін ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Рейлтранслогістік» ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника ТОВ «Металургтранс» ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення даної апеляції, пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

*існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

*потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

*може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що існує підозра, що безготівкові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках суб`єкта господарювання, мають важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є ключовими доказами, які допоможуть встановити джерела їх надходження, а також необхідні для забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна або цивільного позову з метою відшкодування спричинених державі збитків, а отже це є достатньо обґрунтованим і вагомим для вжиття на даному етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження.

Наявність такої підозри дає підстави ґрунтовно припускати, що грошові кошти на банківських рахунках даного підприємства є такими, що отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ці кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів, оскільки арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, та процесуального статусу останнього, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.

Посилання апелянта на відсутність зв`язку між діяльністю ТОВ "РЕЙЛТРАНСЛОГІСТІК" та розслідуваним кримінальним правопорушенням, колегія суддів вважає передчасними, оскільки дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування та на даний час триває перевірка відповідних обставин у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. У випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним злочином у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, заявник не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Відносно зауваження представника ТОВ "РЕЙЛТРАНСЛОГІСТІК" щодо невірної кваліфікації органом досудового розслідування події, про яку повідомив генеральний директор ТОВ «Металургтранс» ОСОБА_9 , як кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст.190 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апелянта про те, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий рівень втручання у діяльність підприємства, то його належить вважати суб`єктивною оцінкою зацікавленої особи. На думку колегії суддів, вжитий слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є необхідним на стадії з`ясування обставин, які мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, і має на меті збереження грошових коштів, тимчасове унеможливлення на даному етапі досудового розслідування розпорядження грошовими коштами ТОВ "РЕЙЛТРАНСЛОГІСТІК" шляхом їх переведення на інші рахунки чи отримання готівкою.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістік» - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3