Провадження № 1-кс/331/2539/2017
ЄУН 331/4746/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних працівників СВ УСБУ в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_3 надійшла скарга на бездіяльність компетентних працівників СВ УСБУ в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування вимог, викладених в скарзі, заявником зазначено, що 11 липня 2017 року він звернувся до Управління СБУ в Запорізькій області з повідомленням про скоєння злочину, де прохав внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань його повідомлення та порушити кримінальну справу за фактом надання завідомо неправдивих показань, вчинених з корисливих мотивів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тобто за ч. 2 ст. 382 КК України.

Вважає, що посадовими особами СВ УСБУ в Запорізькій області не виконані вимоги, передбачені ч.1 ст. 214 КПК України.

На підставі викладеного, просив слідчого суддю визнати порушенням слідчим СВ процесуального права, передбаченого ч. 1 ч. 4 ст. 214, ст. 217, ст. 307 КПК України, яке полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11 липня 2017 року та його бездіяльність в дотриманні норм КПК України; зобов`язати слідчого вчинити певну процесуальну дію щодо розгляду його повідомлення, в судовому порядку поновити порушене слідчим процесуальне право, шляхом зобов`язання слідчого внеси до Єдиного реєстру досудових розслідувань та порушити кримінальну справу за фактом надання завідомо неправдивих показань, вчинених з корисливих мотивів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тобто за ч. 2 ст. 382 КК України; вчинити процесуальну дію щодо видачі йому на руки витягу ЄРДР в одноденній строк після реєстрації заяви про вчинення злочину; зобов`язати слідчого надати йому довідку, в якій повідомити про дату внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження та прийняте по ньому процесуальне рішення.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що обов`язок слідчого внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення, виникає виключно у разі подання особою «заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення».Аналогічна позиція закріплена в Узагальненні ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» станом на 12.01.2017, - «У зв`язку із цим слід зважити на те, що КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органу досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень». З урахуванням того, що 11.07.2017 громадянин ОСОБА_3 звернувся до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області із «Повідомленням про підозру у скоєнні злочину», то у органу досудового розслідування відсутні будь-які правові підстави та обов`язок для внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У своєму «Повідомленні про підозру у скоєнні злочину» громадянин ОСОБА_3 вказує на неправдивість наступних показів громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які були дані останніми під час допиту як свідків у кримінальному провадженні №0000001 від 05.01.2017, за ч.І ст.14 ч.2 ст.258 КК України: в ході допиту свідок ОСОБА_6 - колишня дружина ОСОБА_3 , показала, що причиною розлучення стали психічні розлади в поведінці ОСОБА_3 , які супроводжувались погрозами на адресу ОСОБА_6 , а також її близьких родичів, та нанесенням тілесних ушкоджень; - в ході допиту свідки ОСОБА_7 (батько ОСОБА_6 ) та ОСОБА_5 показали, що громадянин ОСОБА_3 є психічно хворою людиною, що виражається у немотивованих приступах агресії до членів родини та сторонніх осіб і нерідко супроводжується застосуванням фізичного насильства. Після розлучення та втрати місця роботи, громадянин ОСОБА_3 почав страждати на манію переслідування, підозрює родичів та оточуючих осіб у змові проти нього, з приводу чого подає чисельні скарги до суду та правоохоронних органів. Відповідно до ч.І ст.95 КПК України «Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту свідком щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Таким чином, на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 05.01.2017, яке внесено до ЄРДР за ч.І ст.14 ч.2 ст.258 КК України за фактом повідомлення ОСОБА_3 про те, що у грудні 2016 року у м.Запоріжжя невстановлені співробітники органів Національної поліції України разом з іншими невстановленими особами, нібито, умисно створили умови для вчинення терористичного акту шляхом вибуху, через пошкодження побутового газового обладнання за місцем проживання заявника, за адресою: АДРЕСА_1 , покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в частині викладення підстав розлучення ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а також поведінки останнього під час перебування у шлюбі, не стосуються предмета дослідження за ст.258 КК України (Терористичний акт) та не мають значення для кримінального провадження № 0000001 від 05.01.2017. Згідно ч.2 ст.60 КПК України заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування. З огляду на той факт, що згідно ч.1 ст.60 КПК України громадянин ОСОБА_3 не є «заявником», бо не звертався із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення, а також з урахуванням відсутності у заявника право на отримання витягів з ЄРДР, дана вимога ОСОБА_3 не незаконною та необґрунтованою. З урахуванням викладеного, просив у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого повністю відмовити.
Слідчий суддя, вивчивши доводи, наведені у скарзі та додані до неї документи, заслухавши пояснення заявника та слідчого, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 11 липня 2017 р. ОСОБА_3 звернувся до Управління СБУ в Запорізькій області з повідомленням про скоєння злочину, де прохав внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань його повідомлення та порушити кримінальну справу за фактом надання завідомо неправдивих показань, вчинених з корисливих мотивів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тобто за ч. 2 ст. 382 КК України. (а.с. 4-5)
Згідно ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до Листа № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а саме п. 2 зазначено, що у ст. 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати в наступному: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Слід мати на увазі, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кожен, чиї права та свободи викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ «Chahal v. the UK», n. 145.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ 13.12.2012 року «Souza Ribeiro v. France» визначено, що особлива увага має приділятися забезпеченню оперативності вирішення питань, порушених при зверненні до засобу юридичного захисту, оскільки не виключено те, що надмірна тривалість такої процедури може позначитися на адекватності такого засобу.

Повідомлення ОСОБА_3 про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України від 11.07.2017р., в той же день було отримано відповідальним працівником Управління СБУ в Запорізькій області. (а.с. 5)
Після цього жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства, даним органом досудового слідства не вчинялося.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК, з урахуванням положень Глави 26.

Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних працівників СВ УСБУ в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 11 липня 2017 року, є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних працівників СВ УСБУ в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задовольнити.

Зобов`язати компетентних працівників СВ УСБУ в Запорізькій області відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі повідомлення ОСОБА_3 від 11 липня 2017 року за фактом надання завідомо неправдивих показань, вчинених з корисливих мотивів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тобто за ч. 2 ст. 382 КК України.

Зобов`язати компетентних працівників СВ УСБУ в Запорізькій області відповідно до вимог ст. 214 КПК України, вчинити процесуальну дію щодо видачі ОСОБА_3 на руки витяг про внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
17.07.2017