Справа №479/144/15-к 16.05.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5
на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2017 року у відношенні засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 08 лютого 2017 року задоволено подання інспектора Кривоозерського РС пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 та направлення його до місць позбавлення волі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Засуджений ОСОБА_5 зазначає, що він добросовісно виконував всі покладені на нього судом обов`язки, інших злочинів не вчиняв.
Просить врахувати, що в порушення ч. 2 ст. 166 КВК України, уповноваженим органом пробації до нього не застосовувалися письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що свідчить відсутність його підпису з написом «з попередженням ознайомлений» на такому попередженні.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, та на нього покладено обов`язки, передбачені п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
23.01.2017 р. до Кривоозерського районного суду Миколаївської області надійшло подання інспектора Кривоозерського РС пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 та направлення його до місць позбавлення волі.
В поданні зазначено, що ОСОБА_5 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, які були вчинені в стані алкогольного сп`яніння, що потягли за собою адміністративні стягнення, тобто порушує порядок і умови відбування покарання, його дії свідчать про небажання стати на шлях виправлення.
Судом встановлено, що 04.08.2016 р. кримінально-виконавча інспекція зверталася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 в місця позбавлення волі, та ухвалою суду від 05 серпня 2016 року в задоволенні клопотання відмовлено.
Проте, після зазначеного рішення суду ОСОБА_5 знову притягнуто до адміністративної відповідальності: 11.11.2016 р. за ч. 2 ст. 178 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу в 85 грн; - 06.12.2016 р. за ч. 2 ст. 173-2, ч. 3 ст. 178, ст. 185 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в виді 7 діб арешту; 29.12.2016 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в виді попередження; 18.01.2017 р. за ч. 2 ст. 178 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу в сумі 51 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що із засудженим ОСОБА_5 неодноразово проводились профілактичні бесіди, винесені застереження у вигляді письмового попередження, на які він не реагував, висновків із своєї поведінки для себе не зробив.
За таких обставин, задовольняючи подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 та направлення його до місць позбавлення волі, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_5 неодноразово протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності, виявлені порушення є систематичними, вчиняє адміністративні порушення в стані алкогольного сп`яніння, які свідчать про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В поданні уповноваженого органу з питань пробації порушено питання про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання через систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Наведені у поданні обставини щодо систематичного вчинення засудженим правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, знайшли своє підтвердження в суді.

З матеріалів подання вбачається, що 04 серпня 2016 року кримінально0 виконавча інспекція зверталася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 в місця позбавлення волі.

Ухвалою суду від 05 серпня 2016 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Однак, засуджений ОСОБА_5 належних висновків не зробив, та вчинив ще чотири адміністративних правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, про що свідчать постанови суду про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, а саме, постанова від 11.11.2016 р. за ч. 2 ст. 178 КУпАП, постанова від 06.12.2016 року за ч. 2 ст. 173-2, ч. 3 ст. 178, ст. 185 КУпАП, постанова від 29.12.2016 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП та постанова від 18.01.2017 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП.
Виявлені порушення є систематичними, що свідчить про небажання ОСОБА_5 ставати на шлях виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що з засудженим ОСОБА_5 неодноразово проводились профілактичні бесіди: 07.09.2016 р., 18.10.2016 р., 10.11.2016 р., винесені застереження у вигляді письмового попередження від 06.12.2016р., 17.01.2016р. (а.с. 75, 107, 133, 152).
Та обставина, що після відповідних попереджень ОСОБА_5 знову вчинив декілька адміністративних правопорушень свідчить про те, що засуджений не реагував на попередження уповноваженого органу з питань пробації, та не робив висновків із своєї поведінки.
Як вбачається з письмових пояснень матері засудженого - ОСОБА_7 від 06.02.2017 р., поведінка ОСОБА_5 значно погіршилась, він зловживає спиртними напоями, дома постійно вчиняє сварки, чим створює нестерпні умови для проживання для неї і її матері.
З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини про систематичне вчинення ОСОБА_5 адміністративних правопорушень, які були вчинені в стані алкогольного сп`яніння, що потягли за собою адміністративні стягнення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії засудженого свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що до нього не застосовувалися письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на всіх попередженнях є підпис засудженого ОСОБА_5 , і ці попередження були оголошені засудженому.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як передбачено ч. 4 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

З урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин та з огляду на зазначені вимоги закону, рішення суду є законним та обґрунтованим.

З огляду на зазначене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 532, 537 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2017 року, якою задоволено подання інспектора Кривоозерського РС пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 і направлення його до місць позбавлення волі для відбування покарання згідно вироку Кривоозерського району суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3