Дата документу Справа № 314/6347/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/862/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/6347/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0001074, № 0001421, які об`єднані судом в одне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року (з урахуванням ухвал про виправлення описок від 17.02.2017 року) відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка, Амвросіївського району, Донецької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючому, неодруженому, має двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 29.09.1992 року Шахтарським районним судом Донецької області за ст. 141 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 11.03.1994 року Шахтарським районним судом Донецької області за ст. 117 ч. 3, 141 ч. 2, 42 ч. 1, 42 ч. 3 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 42 ч. 3 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шахтарського районного суду Донецької області від 29.09.1992 року і визначено покарання 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
23.01.2002 року Шахтарським районним судом Донецької області за ст. 296 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі;
07.11.2002 року Торезьким міським судом Донецької області за ст. 390 ч. 1, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
25.01.2006 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;
10.02.2012 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
30.09.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 81 ч. 4, 71 ч. 1 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 10.02.2012 року і визначено покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 23.10.2015 року з Софіївської ВК №55 УДПтС України в Запорізькій області умовно-достроково, маючи не відбутий строк 3 місяці 20 днів,
25.07.2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:
вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року (з урахуванням ухвал про виправлення описок від 17.02.2017 року) ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
Переведено покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.07.2016 року у виді 2 років обмеження волі, в порядку ст. 72 КК України в більш суворіше, визначивши покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.
Призначено остаточне покарання в порядку ст. 71 КК України за сукупністю вироків з вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.07.2016 року, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Строк покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченого з 08.10.2016 року.
Строк попереднього ув`язнення з 08.10.2016 року до набрання вироку законної сили, в порядку ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено строком до набрання вироку законної сили.
Цивільний позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 6000,00 грн.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду першої інстанції, 30 липня 2016 року, приблизно о 16:30 годин, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля магазину «Корзинка», котрий розташований по вул. Козацькій в м. Вільнянськ Запорізької області, скориставшись відсутністю власника, підійшов до спортивного велосипеду «Infiniti» синього кольору, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який був обпертий на стіну вказаного магазину, сів на нього та поїхав до магазину «Валенсія», який розташований по вул. Козацькій в м. Вільнянськ Запорізької області, де продав його невідомому чоловіку за 500 гривень, тим самим, своїми діями ОСОБА_7 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку майна ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив потерпілому матеріальні збитки на суму 6 000 гривень.
10 серпня 2016 року, приблизно о 20:00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля відділення «Нова пошта», котре розташоване по вул. Шевченко в м. Вільнянськ Запорізької області, скориставшись відсутністю власника, підійшов до спортивного велосипеду «Tvister» червоно-синього кольору, який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який стояв на підніжці, сів на нього та поїхав до лісосмуги, яка розташована в кінці вул. Маяковського в м. Вільнянськ Запорізької області, де заховав даний велосипед в рослинності, тим самим, своїми діями ОСОБА_7 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку майна ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив потерпілому матеріальні збитки на суму 500 гривень.
08 жовтня 2016 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, знаходячись біля торгового кіоску ПП «Білоконь», який розташований по вул. Бочарова в м. Вільнянськ Запорізької області, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дістав кухонний ніж з задньої зовнішньої правої кишені, одягнутих на ньому штанів та, утримуючи його у правій руці, наніс потерпілому два удари в область живота зліва, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить врахувати, що він визнав повністю свою вину, допомагав слідству, має двох малолітніх дітей: сина 5 років та доньку 2,6 років, та ще від першого шлюбу сина 9 років. Просить знизити йому строк покарання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, правильність кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегією суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядаються.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, кваліфіковані правильно.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, призначив його, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, психічними захворюваннями не страждає, на обліку в наркодиспансері не перебуває, не працевлаштований, не одружений, має двох неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України в якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину.
Зваживши вищезазначені обставини, суд першої інстанції призначив покарання в межах санкій інкримінованих злочинів, близько до їх мінімальних розмірів і згідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначив ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.07.2016 року, остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці.
Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Стосовно доводів апелянта про те, що він визнав повністю свою вину, допомагав слідству, має двох малолітніх дітей: сина 5 років та доньку 2,6 років, та ще від першого шлюбу сина 9 років, то судом ці обставини були враховані при постановленні оскаржуваного судового рішення, а тому не дають підстав для зниження йому й так призначеного судом майже мінімального покарання.
Порушень права ОСОБА_7 на захист, колегія суддів не встановила.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, по доводах зазначених в його апеляційній скарзі, не вбачається.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року (з урахуванням ухвал про виправлення описок від 17.02.2017 року) відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4