Справа № 594/1107/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальну справу за обвинувальним актом матеріалів досудового розслідування, внесеного 04 листопада 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000326, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше судимого:

- 23 березня 2010 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч.1 ст. 70 КК України, на підставі ст. 75 КК України, до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком терміном 3 роки;

- 21 липня 2010 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі;

- 08 серпня 2013 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 155 КК України, ст.71 КК України, ст. 78 КК України, ст. 81 КК України до 4-х років 5 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання Заставнівським районним судом Чернівецької області 28 січня 2016 року в зв`язку з відбуттям покарання повністю, відповідно до Закону України від 26.11.2015р. «Про внесення змін до Кримінального Кодексу щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :
04 листопада 2016 року біля 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в с. Горошова Борщівського району Тернопільської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливі мотиви, діючи умисно, таємно, з метою заволодіння транспортним засобом, проник на територію господарства потерпілого ОСОБА_6 , де на той час знаходився належний останньому скутер «Хонда», модель SH300i, з об`ємом мотора 300 см. куб. Після чого викотив скутер з території господарства та місце події залишив.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердивши час, місце та спосіб заволодіння транспортним засобом, належним потерпілому ОСОБА_7 . При цьому, показав, що дійсно 04 листопада 2016 року після 2 год. ночі через хвіртку зайшов на територію господарства потерпілого, маючи на меті викрадення належного йому скутера. Так, вчинив так як мав намір дошкулити потерпілому, оскільки працюючи в такого по найму 03 листопада 2016 року не отримав повністю плату за виконану роботу. А тому, коли 04 листопада 2016р. перебував в с. Горошова, в нічну пору, через відчинену хвіртку зайшов у двір господарства ОСОБА_7 , та знаючи місце, де знаходився скутер, підійшов до такого та не заводячи мотор, викотив його з двору. Після чого, докотив скутер до річки Дністер, а в подальшому на човні перевіз такий в с. Баламутівка Заставнівського району, де проживає, та де залишив на березі ріки. В своїх діях щиро розкаявся. Правильно розуміє зміст фактичних обставин справи і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Поряд з тим, суд не знаходить підстав для звинувачення ОСОБА_5 у заволодінні транспортним засобом, поєднаним з проникненням у сховище, як це інкриміновано органами досудового слідства.

Пред`явлене органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачення не містить характеристики об`єкту сховища, в яке останній проник. В цій частині обвинувачення ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 проник на територію подвір`я господарства потерпілого. Підстав, з яких орган досудового розслідування дійшов висновку, що територія подвір`я потерпілого є сховищем, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не містить. Не здобуто таких даних і в ході судового розгляду.

Суб`єктом, злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, може виступати інше сховище за умови, що такою є призначена для постійного чи тимчасового збереження (стоянки) транспортних засобів ділянка території, обладнана огорожею, навісом, іншими технічними засобами чи забезпечена охороною.

Територія подвір`я потерпілого ОСОБА_7 , за відсутності наведених вище ознак, не може в даному випадку бути кваліфікована як сховище.

Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові № 5-299 кс 15 від 24 березня 2016 року, з якої слідує, що проникнення на територію господарства в пізній час без дозволу володільця і без законних підстав, в тому числі і з подоланням перешкоди паркану, є порушенням недоторканості іншого володіння особи, яке тягне настання відповідальності за частиною першою статті 162 КК.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, суспільну небезпечність вчиненого ним злочинного діяння, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винного, мотиви та наслідки злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, судимості не погашені. ОСОБА_5 офіційного місця роботи не має, дохід отримує за фактично виконані роботи працює по найму. Одружений, проживає однією сім`єю з матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи. Крім того, в сім`ї проживає та виховується малолітня дитина дружини від першого шлюбу. За місцем проживання характеризується задовільно, крім того, як особа, що утримує сім`ю.

Згідно акту медичного обстеження Заставнівської ЦРЛ від 10.11.2016р. вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на «Д» обліку в лікаря психіатра з 2008 року, з 2012 року перебуває в групі ризику.

Згідно акту огляду № 412 від 17.11.2016р. спеціальної медичної комісії КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_5 визнаний здоровим, у нього наркологічних захворювань не виявлено.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 499 від 17.11.2016р. в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_5 тимчасовими хворобливими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки розладів особистості по імпульсивному типу, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому міг давати звіт своїм діям і керувати ними. В даний час виявляє ознаки розладів особистості по імпульсивному типу, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому може давати звіт своїм діям та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обставинами суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з наведеного вище, думки прокурора, який просив суд, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити обвинуваченому покарання у виді 2-х років позбавлення волі, думки потерпілого, який притензій до обвинуваченого не висував, просив суд його суворо не карати, надати можливість виправитись без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, систематичності вчинення ним кримінально-карних діянь в минулому, ОСОБА_5 можливо обрати покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне: оскільки згідно постанови слідчого від 04 листопада 2016 року, розписки потерпілого ОСОБА_6 від 24.11.2016р., скутер «Хонда», темно-сірого кольору, з об`ємом мотора 300 см. куб., що був визнаний речовим доказом, повернено власнику, останній підлягає залишенню в потерпілого, так як за наведених обставин в силу такої постанови слідчого, поверненні речового доказу, суд позбавлений можливості приймати процесуально-правові рішення щодо долі речових доказів при ухваленні кінцевого рішення у даному кримінальному провадженні.

Судові витрати по справі за проведення автотоварознавчої експертизи № 4-249/16 від 18.11.2016 року в сумі 660,3 грн., та судово трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 від 15.11.2016р. № 1.4-1108/16 в сумі 550,25 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_5 в повному обємі.

Керуючись ст.ст. 349, 373,374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 ( шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 660 ( шістсот шістдесят) грн. 30 коп. за проведення автотоварознавчої експертизи № 4-249/16 від 18.11.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 550 ( п`ятсот п`ятдесят) грн. 25 коп. за проведення судово трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 від 15.11.2016р. № 1.4-1108/16.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: