Справа № 162/477/14-к
Провадження № 1-в/162/3/2017
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

заявника лікаря-психіатра Любешівської центральної лікарні Волинської області -- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву лікаря-психіатра про продовження примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000001, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 січня 2014 року за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого,

встановив:

27 грудня 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області звернулась лікар-психіатр Любешівської центральної лікарні із заявою-поданням про продовження щодо ОСОБА_7 амбулаторного примусового лікування.

Заяву-подання умотивовано тим, що ОСОБА_7 відповідно до рішень судів з 13 червня 2016 року по це час отримує амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. Враховуючи нестабільний психічний стан хворого, періодичні прояви агресії, мінливий настрій, негативізм до оточуючих, нерозуміння важкості скоєного, є необхідність продовження амбулаторного примусового лікування.

Учасники кримінального провадження у судовому засіданні заяву лікаря-психіатра підтримали.

Дослідивши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , акт психіатричного дослідження, проаналізувавши законодавство, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_7 01 січня 2014 року приблизно о 21 годині, перебуваючи у житловому будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 , під час спільного перегляду телепрограм з батьком ОСОБА_8 безпричинно наніс останньому шість травматичних ударів кухонним ножем, чим заподіяв потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КК.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи від 31 березня 2014 року ОСОБА_7 у момент скоєння протиправних дій і на момент дослідження страждав хронічним маячним розладом, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 27 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року ОСОБА_7 змінено вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у відділенні із посиленим наглядом на примусове лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 травня 2016 року ОСОБА_7 змінено вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у відділенні із звичайним наглядом та постановлено продовжити примусове лікування амбулаторно по місцю проживання.

Згідно з актом комісійного психіатричного дослідження від 22 грудня 2016 року ОСОБА_7 страждає хронічним маячним розладом. В результаті тривалої медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами стан хворого покращився незначно, періодично бувають прояви агресії по відношенню до родичів, постійна невдоволеність, афективні коливання, мінливий настрій, негативізм до оточуючих тощо. ОСОБА_7 потребує продовження амбулаторної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до статті 92 Кримінального кодексу України (далі КК) примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з частинами першою, другою статті 94 КК залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

У відповідності з частинами першою, другою статті 95 КК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника амбулаторна психіатрична допомога неповнолітньому здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність надання особі такої допомоги. Особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. У разі погіршення стану психічного здоров`я особи, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, та ухилення від виконання цією особою або її законним представником рішення суду про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку психіатрична допомога може надаватися на підставах та в порядку, передбачених статтями 14, 16 і 17 цього Закону. Надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Клопотання про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може направлятися до суду особою, якій надається ця допомога, або її законним представником через 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про надання або продовження надання особі такої допомоги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно продовжити примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись статтями 514, 537, 539 КПК, суд

постановив:

Заяву лікаря-психіатра Любешівської центральної районної лікарні Волинської області ОСОБА_9 про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом семи днів із дня її оголошення через Любешівський районний суд.

Головуючий: суддя ОСОБА_1