АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/305/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 червня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 11 листопада 1985 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
2) 1 серпня 1988 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі,
3) 7 лютого 1992 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140, ч.1 ст.196-1 КК України (в ред. 1960 року) до 6 років позбавлення волі,
4) 23 травня 1996 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.183-1, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
5) 3 червня 1999 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
6) 8 травня 2003 року Московським районним судом м. Харкова за ст.395 КК України до 5 років 5 днів позбавлення волі,
7) 5 грудня 2006 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,
8) 17 жовтня 2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі,
9) 3 серпня 2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі,
10) 28 серпня 2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі,
11) 11 квітня 2012 року Харківським районним судом Харківської області за ст.390 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та йому призначено покарання 6 років та 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, належного обвинуваченому.
Строк покарання обвинуваченому постановлено обчислювати з 24 вересня 2015 року, зарахувавши ОСОБА_8 у строк покарання період з 24 вересня 2015 року по 2 червня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Присуджено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 460 гривень 80 копійки, 460 гривень 80 копійки та 613 гривні 80 копійки.
Долю речових доказів вирішено згідно ст.100 КПК України.
Як встановив суд, близько 14 години 30 хвилин 19 серпня 2015 року ОСОБА_8 , знаходячись біля Свято-Володимирського храму, розташованого на перехресті пр. Тракторобудівників та вул. Героїв Праці у м. Харкові, незаконно збув раніше знайомому ОСОБА_10 за 300 гривень рідину об`ємом 6 мл., яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,67721 гр.
24 вересня 2015 року ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 1 по вул. Вернадського у м. Харкові, незаконно збув раніше знайомому ОСОБА_10 за 300 гривень рідину об`ємом 2 мл., яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,1390 гр.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати у зв`язку з суттєвими порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що він неодноразово підіймав питання про те, щоб були допитані інші учасники кримінального провадження, однак суд розглядав тільки клопотання прокурора, чим порушив його процесуальні та конституційні права, у тому числі право на захист. Зазначає, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи свідчить про помилки суду, пов`язані з оцінкою доказів та вмотивованістю судового рішення, оскільки вони могли вплинути на вирішення питання про винність або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та встановлення міри покарання. За таких обставин, як зазначає обвинувачений, вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, а тому під час нового судового розгляду слід усунути всі перераховані недоліки та ухвалити відповідне рішення.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого з викладених в ній підстав, прокурора, який вважав вирок суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у вчиненні незаконного збуту особливо небезпечного засобу, повторно, за обставин, вказаних у вироку, є обґрунтованими, оскільки підтверджені зібраними по справі та перевіреними в ході судового слідства доказами в їх сукупності.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_8 , визнавши частково свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, не заперечував, що збув наркотичний засіб ОСОБА_10 за обставин, викладених в обвинувальному акті, однак вважав поведінку ОСОБА_10 провокацією, а крім того, зазначав, що виготовляв наркотичний засіб не з метою наживи, оскільки грошові кошти, отримані від ОСОБА_10 він повертав знайомим, у яких брав у борг для виготовлення наркотичних засобів.

Доводи обвинуваченого про те, що у діях свідка ОСОБА_10 мала місце провокація на вчинення злочину, є безпідставними, оскільки суперечать сукупності досліджених доказів.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив суду, що познайомився з ОСОБА_8 приблизно за пів року до вказаних подій, оскільки на той час вживав наркотичні засоби та намагався припинити їх вживання, а ОСОБА_8 запропонував купувати у нього наркотичні засоби. Декілька разів він придбав у ОСОБА_8 наркотики. Після того, коли він припинив вживати наркотичні засоби ОСОБА_8 продовжував дзвонити йому на пропонувати їх придбати. Після чергового дзвінку він вирішив звернутись до правоохоронних органів та дав згоду на участь у оперативній закупці наркотиків у якості закупного. У серпні 2015 року йому в міліції було віддано грошові кошти для проведення оперативної закупки у сумі 300 грн., його було оглянуто у присутності понятих, про ці дії було складено відповідні протоколи, які підписали всі присутні. У призначений час 19.08.2015 року він зустрівся з ОСОБА_8 біля церкви на пр. Тракторобудівників, де передав йому вказані 300 грн. і отримав від ОСОБА_8 медичний шприц з опієм об`ємом 6 мл. У той же день цей шприц він добровільно, у присутності понятих, видав працівникам міліції, що також було зафіксовано у протоколі. Наступний раз ОСОБА_8 зателефонував йому у вересні 2015 року та знову запропонував купити опій. Таким самим чином, як попередній раз, працівниками міліції йому були видані грошові кошти для придбання наркотиків. Вони з ОСОБА_8 зустрілись 24.09.2015 року на вул. Вернадского у м. Харкові, він передав ОСОБА_8 вказану грошову суму та отримав від нього медичний шприц з опієм об`ємом 2 мл. Іншу частину наркотичного засобу на вказану суму ОСОБА_8 пообіцяв зробити та передати йому наступного дня. Коли вони розійшлися, він знову видав працівникам міліції отриманий від ОСОБА_8 шприц з наркотичним засобом.

Показання свідка ОСОБА_10 узгоджуються з даними, які містяться в досліджених судом доказах: протоколах огляду грошових коштів від 19.08.2015р. та 24.09.2015р.; протоколах огляду особи ОСОБА_10 від 19.08.2015р. та 24.09.2015р.; протоколах добровільної видачі від 19.08.2015р. та 24.08.2015р.; висновків хімічних експертиз №1357 від 29.08.2015р. та № 180 від 07.10.2015р.; протоколі про проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 19.08.2015р. та 25.09.2015р.; протоколах про результати проведення негласної слідчої дії аудіо- відеоконтроль особи від 19.08.2015р. та 25.09.2015р. Крім того, судом допитані в якості свідків поняті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили відомості, зазначені у протоколах слідчих дій, проведених за їх участю.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що докази, якими підтверджена вина обвинуваченого безпосередньо досліджені судом і ці докази безумовно викривають ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині. Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною в повному обсязі.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що судом були відхилені його клопотання про допит свідків, колегія суддів вважає безпідставними. Так, в матеріалах кримінального провадження, зокрема в журналах судових засідань, не зафіксовано, що сторона захисту подавала клопотання про допит будь-яких свідків. В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 також не вказав на конкретних осіб, які не були ніби то допитані в суді. За таких обставин, неповноти судового розгляду в контексті вимог ст.410 КПК України не вбачається.
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що з боку свідка ОСОБА_10 була здійснена провокація на вчинення злочину, суперечать поясненням останнього. Підстави вважати показання свідка неправдивими відсутні, оскільки він допитаний у суді з дотриманням вимог КПК України, а його пояснення узгоджуються з сукупністю досліджених судом доказів, які наведені вище.
Доводи обвинуваченого, що він не збував наркотичний засіб також є безпідставними. Так, незаконний збут наркотичних засобів це будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законодавству України, а саме продаж, дарування, обмін, оплата послуги, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин як ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо. Незаконний збут передбачає відчуження цих засобів чи речовин іншій особі, яка може розпоряджатися ними (або їх частиною як своїм майном). Отже, доводи ОСОБА_8 , що отримані ним грошові кошти від ОСОБА_10 він повернув особам, які раніше позичали йому грошові кошти на виготовлення наркотичних засобів, не впливають на кваліфікацію злочину.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить в собі доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, як в частині доведеності його вини, так і правильності кваліфікації його дій. При таких обставинах, підстави для скасування вироку суду, про що ставиться питання в поданій апеляційній скарзі, відсутні.
Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням даних про особу винного, обставин справи, та є необхідним і достатнім для його виправлення.
Так, обґрунтовуючи висновок щодо міри покарання ОСОБА_8 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, потребує лікування від наркоманії, протипоказань не має.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття у вчиненні злочину.
В якості обставини, яка обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочину.
Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 , попередження скоєння ним нових злочинів, та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в ході судового провадження та неповноти судового розгляду не вбачається.
Враховуючи, що у відношенні обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 3 червня 2016 року по 16 березня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4