Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5325/16-к
н/п 1-кп/490/484/2016
ВИРОК
Іменем України
09 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого та його захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000189, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Миколаївка Одеської області, є громадянином України, раніше не судимим, одруженим, має на утриманні малолітню дитину віком до трьох років, має повну загальну середню освіту, проходить військову службу за контрактом на посаді водія 2-ї аеромобільно-десантної роти 1-го аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
10 лютого 2016 року об 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні солдат на посаді навідника другої аеромобільно-десантної роти першого аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання в смт. Миколаївка Одеської області до 10 год. 00 хв. 11 березня 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно 10 лютого 2016 року, проходячи військову службу за контрактом у військовому званні солдат на посаді навідника другої аеромобільно-десантної роти першого аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , він, будучи обізнаним з порядком та умовами проходження військової служби, через складні сімейні обставини, а саме, оскільки і його дитина, і дружина тяжко захворіли та лежали у лікарнях, а, відповідно, за ними необхідно було доглядати та допомагати їм, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та виїхав до місця свого постійного проживання в смт. Миколаївка Одеської області. Коли дружині зробили операцію і дитина видужала, він о 10 год. 00 хв. 11 березня 2016 року добровільно повернувся до військової частини і приступив до виконання обов`язків з військової служби. У вчиненому щиро кається та бажає продовжити службу.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 413 від 08.11.2016, ОСОБА_5 на хронічні психічні хвороби, недоумство не страждає. У період 25-26 лютого 2016 року в ОСОБА_5 мав місце адаптаційний розлад з превалюванням порушення поведінки (F 43.24). Будь-якого тимчасового розладу психіки у період часу, до якого належить інкримінований йому злочин (з 10 лютого 2016 року по 11 березня 2016 року) у ОСОБА_5 не спостерігалося. У цей період часу він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також може усвідомлювати свої дії та керувати ними у теперішній час.

Наведені показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими і, відповідно, вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні в стані осудності інкримінованого йому злочину.

Дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, що він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем несення служби характеризуються виключно позитивно, брав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, є одруженим, має на утриманні малолітню дитину віком до трьох років, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують щире каяття, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (одночасні тяжкі захворювання дружини та дитини з їх госпіталізацією, що підтверджено документально відповідними довідками).

У сукупності наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого, істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_5 злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до більш м`якого виду покарання, ніж той, що передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, і за вчинений злочин призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком на один місяць.

З огляду на тривалість ухилення ОСОБА_5 від військової служби, що не перевищувало тридцяти днів, причини, які спонукали його до вчинення злочину, характеристику обвинуваченого, суд вважає зазначене вище покарання таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину, а також таким, що є необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: