Справа № 190/1937/16-к
Провадження №1-кп/190/140/16
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року м.П`ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальних провадженнях №1кп/190/140/16 (ЄРДР №0001089, №0001176) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апостолово Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, має неповну середню освіту, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.297 КК України,

ВСТАНОВИВ:
27.09.2016 року близько 19год 00хв ОСОБА_4 з метою наруги над могилами померлих із корисливих мотивів підійшов до місця захоронення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які знаходиться на цвинтарі (розташованому на території Лозуватьскої сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області на відстані близько 3-х км від с.Лозуватка у західному напрямку), де демонтував та незаконно заволодів металевими виробами у вигляді труб у кількості 4 шт., довжиною 1,5м кожний виріб, загальною вагою 30 кг та загальною вартістю 60 грн. (вартістю 2грн. 00коп. за 1 кг), та металевою огорожею розмірами 3мх 2м, висотою 90см, загальною вагою 50 кг та вартістю 100 грн (вартістю 2грн. 00коп. за 1кг), чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 160 грн., здійснивши при цьому наругу над могилою та осквернивши пам`ять померлих.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 за обвинувальним актом кваліфіковані за ч.3 ст.297 КК України як наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів.

Крім того 21.10.2016 року приблизно о 00год. 10хв ОСОБА_4 знаходився у будинку по АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_5 , де розпивав з останньою спиртні напої. Приблизно о 00год 30хв у ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є незаконною, ОСОБА_4 скориставшись тимчасовою відсутністю господарки будинку та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, зі столу на веранді викрав мобільний телефон марки «Нокіа 1110» зеленого кольору вартістю 899 грн., в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 20грн. та карта пам?яті «Strontium mikro SD» ємністю 8 ГБ вартістю 165 грн., після чого поклав викрадене до кишені кофти, в яку був одягнений, та вийшов з території вказаного домоволодіння, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1084 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №104 від 25.10.2016 року, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за обвинувальним актом за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Таким чином, за сукупністю дій ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та ч.3 ст.297 КК України (наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів).

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, та відмовившись від дачі показань відносно себе на підставі ст.63 Конституції України.
Також обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від послуг захисника, пояснивши, що відмова не пов?язана з його матеріальним становищем, та подав до суду заяву, яку підтримав в судовому розгляді, про визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.297 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим зрозуміло, добровільність подання вказаних заяв та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено судом в судовому засіданні.
Прокурор та потерпіла ОСОБА_5 проти заяв обвинуваченого не заперечували.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовий розгляд не з`явився, до суду надано заяву від потерпілого про проведення судового провадження за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме - доказів на підтвердження події кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з чим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України (наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів).

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вчинив умисні злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не зазначаються.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчинених правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленими обвинуваченнями в межах санкцій статей Особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі за ч.1 ст.185 КК України та за ч.3 ст.297 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.
При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні, запобіжний захід не обирався, речові докази згідно із ст.100 КПК України слід залишити потерпілим.

Керуючись ст.ст.100, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.297 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.297 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно з ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на три роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази - три фрагменти з огорожі, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити останьому.

Речові докази мобільний телефон марки «Нокіа 1110» зеленого кольору, сім-карта мобільного оператора «Київстар» та карта пам?яті «Strontium mikro SD» ємністю 8 ГБ, які знаходяться на зберіганні потерпілої ОСОБА_5 , залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1