АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/2373/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/247/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 27 квітня 2017 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора за кримінальними провадженнями №0003449, 0001580, 0000186 на вирок Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21 лютого2005 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.1, 357 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки;
- 02 листопада 2006 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3, 69 КК України до 3 років обмеження волі, звільнився 28.11.2008 р. по відбуттю покарання;
- 30 березня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 17.02.2012 р. умовно-достроково на 10 місяців 29 днів;
- 02 жовтня 2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки;
- 12 листопада 2015 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік;
- 10 березня 2016 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 309 ч.1 КК України, який визнаний винним та засуджений за:

- ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- ст.309 ч.1 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку від 10.03.2016 р. Центрально-Міським районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кривого Рогу, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимої:

- 15 квітня 2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 309 ч.1 КК України, яка визнана винною та засуджена за:

- ст.309 ч.1 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
За ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_8 виправдано.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком від 15.04.2015 р. Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6

захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року та призначити покарання наступним чином. За ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначити покарання з урахуванням вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.03.2016 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 309 ч.1 КК України,ОСОБА_8 була визнана винною та засуджена за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК Україниза наступних обставин.

31 грудня 2014 року приблизно о 08:00 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_11 , переліз через паркан на територію вказаного домоволодіння, каменем розбив скло та через вікно проник в будинок, де зі столу в гостинній кімнаті будинку таємно викрав грошові кошти в сумі 6500 гривень, ноутбук «DELL Inspiron» діагоналлю 17,3 дюйми вартістю 8044 гривень, зі столу в спальні кімнаті викрав телевізор «LG» діагоналлю 32 дюйми вартістю 4288 гривень, фотоапарат «OLYMPUS FE-45/40» вартістю 1190 гривень, мобільний телефон «Samsung» Е 1100 Т вартістю 170 грн., всього згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 16.03.2015 року на суму 20192 гривень, .після чого з місця вчинення злочину зник.
07 лютого 2015 року приблизно о 17:00 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_12 , переліз через паркан на територію вказаного домоволодіння, каменем розбив скло та через вікно проник в будинок, де зі столу в спальної кімнати таємно викрав ноутбук «HP» 255 G3 (K3X69ES) вартістю 7000 грн., з шафи в гостинній кімнаті пляшку вермуту «Martini Bianko» ємкістю 1 л вартістю 154 грн. 99 коп., пляшку коньяку «Старій Кахеті» три зірки ємкістю 0,5 л. вартістю 125 грн. 99 коп., всього на суму 7280,98 гривень, після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник.
12 березня 2015 року приблизно об 11:30 год. ОСОБА_7 біля магазину «Мастер+» по вул. Якіра в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області незаконно без мети збуту придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи за 100 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований в медичному шприці об`ємом 2 мл, який зберігав при собі та пішки направився до місця свого мешкання.
В період часу з 12:10 год. до 13:00 год. 12 березня 2015 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_5 працівники міліції в присутності понятих виявили й вилучили у правій зовнішній кишені куртки на ОСОБА_7 медичний шприц об`ємом 2 мл., заповнений рідиною коричневого кольору, масою згідно висновку судово-хімічної експертизи №58/10-192 від 18.03.2015 року 0,911 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0, 0164 г.
09 червня 2015 року приблизно об 19:20 год. ОСОБА_8 в районі газової заправки наприкінці вул. Леоніда Бородича в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області незаконно безоплатно без мети збуту отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи медичний шприц об`ємом 2 мл, в якому знаходилось 0,5 мл особливо небезпечного наркотичного засобу - «опій ацетильований». Поклавши шприц в пакет, ОСОБА_8 , незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, направилась в бік гаражного кооперативу «Буревісник», де о 19:50 год. була зупинена працівниками міліції, які в ході проведення огляду особистих речей в присутності понятих виявили та вилучили вказаний медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину згідно висновку експерта № 58/10-399 від 16.06.2015 року склала 0.0244 г.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, посилається на ті обставини, що в порушення вимог ч.3 ст.374 КПК України, суд у вироку лише виклав обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_8 , не вказавши мотиви, по яким суд відкидає докази обвинувачення. Допитаний свідок ОСОБА_13 пояснив, що він зустрічався з ОСОБА_7 , у якого придбав викрадені речі та пояснив, що з ним була жінка, ім`я якої він не пам`ятає. На досудовому слідстві ОСОБА_8 вину визнавала повністю. Також, вона визнавала свою вину в повному обсязі і в суді під час обрання їй запобіжного заходу. Однак, на дивлячись на всі вищезазначені докази вини ОСОБА_8 , суд не надав їм належну оцінку та необґрунтовано прийняв рішення про її виправдання за ч.3 ст.185 КК України. Крім того, судом при призначенні покарання ОСОБА_8 за ст.309 ч.1 КК України із застосуванням ст.71 КК України не вказано, яку саме частину ст.71 КК України застосовано до обвинуваченої. Також, як зазначено в резолютивній частині оскаржуваного вироку, суд виправдав ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, не вказавши, з яких саме підстав. Крім того, обвинувачена ОСОБА_8 раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, повторно вчинила тяжкий злочин у період іспитового строку, має непогашені судимості, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення. Під час судового розгляду змінила свої свідчення, що свідчить про її бажання ухилитись від відповідальності.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового та судового слідства провину визнав в повному обсязі, щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що також зазначено в обвинувальному акті. Захисник вважає, що з огляду на особу винного, пом`якшуючи вину обставини було можливо на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Таким чином, призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_6 просив залишити без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, просили задовольнити апеляційну скаргу захисника та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, апеляційну скарну прокурора просили залишити без задоволення.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_10 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 просили задовольнити.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи та вислухавши думку сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК Українив апеляційних скаргах також не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду, в якому вирішено обвинувачення по суті, повинен відповідати вимогам ст.370 КПК України і бути вмотивованим, тобто в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що при складанні мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом першої інстанції було допущено порушення, на які також звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п.13 своєї Постанови №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питання судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», а саме вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуватись вимог закону.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Крім того,як передбачено п.п.16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питання судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» з подальшими змінами, суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо. З показань підсудного, потерпілого, свідка у вироку слід наводити лише ті, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
В ході розгляду кримінального провадження вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового слідства.

При вивченні матеріалів кримінального провадження та звукозаписів судових засідань, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України в повному обсязі. Обвинувачена ОСОБА_16 визнала свою вину тільки у вчиненні пред`явленого їй обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України. За ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_8 вину не визнала, стверджувала, що крадіжок вона не вчиняла.

За результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 14 лютого 2017 року судом першої інстанції було ухвалено вирок, згідно якого обвинуваченого ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 ч.1 ст.309 КК України, обвинувачену ОСОБА_8 було визнано винною та засуджено за ч.1 ст.309 КК України, за ч.3 ст.185 КК України виправдано, в зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні кримінальних правопорушень (том 4 а.кп.148-151).

Виправдовуючи обвинувачену ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на її пояснення, надані нею в судовому засіданні, згідно яких вона наполягала на тому, що не приймала участі у крадіжках та на пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав, що злочини вчиняв самостійно.

Дослідивши вирок та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтовуючи свою думку про необхідність визнання обвинуваченої ОСОБА_8 невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, суд належним чином не перевірив всі інші докази, що маються в матеріалах кримінального провадження в підтвердження чи спростування її винуватості, їм не була надана оцінка, як того вимагають положення ч.1 ст.94 КПК України, з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора з приводу того, що судом було допущено неповноту судового розгляду, а саме не допитаний свідок ОСОБА_13 , який на досудовому слідстві пояснював, що він зустрічався з ОСОБА_7 , у якого придбав викрадені речі та пояснив, що з ним була жінка, ім`я якої він не пам`ятає.

Крім того, судом не було досліджено й інші письмові матеріали кримінального провадження в підтвердження чи спростування вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Як видно з журналів судового засідання від 14.12.2016 року та 02.11.2016 року, їх звукозаписів та оскаржуваного вироку, суд, під час судового розгляду кримінального провадження допитав тільки свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , не допитавши інших свідків та не вивчивши та не проаналізувавши інші письмові докази, здобуті під час досудового слідства (том 4 а.кп.83, 121, 148-151, 2-5 хвилини звукозапису від 02.11.2016 року та 3-5 хвилини звукозапису від 14.12.2016 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні вироку, суд не дотримався вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України, згідно яких у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, крім іншого формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Судом належним чином не виконані вимоги зазначеної статті щодо вмотивованості вироку та проведення судового розгляду таким чином, щоб обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні та аргументувати свою позицію. Крім того, в оскаржуваному вироку не зазначено формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, про що вірно вказує в своїй апеляційній скарзі прокурор.

Одночасно, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги прокурора з приводу того, що в резолютивні частині оскаржуваного вироку не зазначено підстав виправдання обвинуваченої ОСОБА_8 , оскільки нормами п.1 ч.4 ст.374 КПК України, вказані відомості не повинні зазначатися в резолютивній частині вироку.

Такі обставини дають колегії суддів підстави вважати, що в основу висновку про доведеність чи спростування вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, суд безпосередньо не дослідів всі наявні докази та не поклав їх в основу вироку, тим самим допустивши істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового слідства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про необхідність виправдання ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, ґрунтується на однобічному, неповному дослідженні зібраних у провадженні доказів, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Отже, судом першої інстанції було грубо порушено вимоги п.1 ч.3 ст.374 КПК України та допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового слідства, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що відповідно п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог КПК України у їх сукупності не дають можливості суду апеляційної інстанції перевірити законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до положень п.п.13, 15 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України визначений перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з загальних засад кримінального провадження і вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, оскільки судом були порушенні права обвинувачених.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції.
В апеляційному суді не було заявлено клопотань про повторне дослідження обставин щодо висунутого обвинувачення за умови, що вони в суді першої інстанції досліджені неповно або з порушенням, та дослідження доказів, які не досліджувались судом.
Відповідно з вимогами ст.404 КПК України у зв`язку з неповнотою судового слідства та відсутністю клопотань, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення.
У зв`язку зі скасуванням вироку по вказаним підставам, колегія судів не входить в обговорення інших доводів апеляційних скарг захисника та прокурора, які необхідно перевірити при новому розгляді кримінального провадження по суті суду першої інстанції, усунувши вказані порушення, з дотриманням вимог закону перевірити доводи, зазначені в ухвалі апеляційного суду, та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурорапідлягають частковому задоволенню, вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, а вирок Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року скасуванню, з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокуроразадовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити тримання під вартою до 10 червня 2017 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_8 залишити тримання під вартою до 10 червня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4