Провадження № 1-кп/761/1145/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, з середньою освітою, неодружений, громадянин України, не працює, інвалід 3 групи, зареєстрований : АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2014 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 21 грудня 2016 року, приблизно о 18 годині знаходився біля будинку № 16-І, що по вул. Туполєва в м. Києві. В цей час ОСОБА_4 побачив, як з будинку АДРЕСА_3 вийшли раніше невідомі йому потерпілий ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Побачивши вказаних осіб, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме: цінностей, які мали при собі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та запитав, чи є у них грошові кошти, на що ОСОБА_7 відповів, що грошових коштів при собі не мають. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, підбіг зі спіни до ОСОБА_6 , вдарив своєю ногою по ногам останнього, в результаті чого ОСОБА_6 відчув фізичну біль та впав на землю. Після цього ОСОБА_4 завів руки ОСОБА_6 за спину та прижав їх своєю ногою до спини потерпілого. Після цього ОСОБА_4 , діючи відкрито, з корисливих мотивів, своєю рукою витяг із зовнішнього карману штанів ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1800 гривень.

В подільшому ОСОБА_4 , маючи реальну можливість розпорядитись відкрито викраденим чужим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 13 лютого 2015 року до Шевченківського РВ КВІ м. Києва надійшло розпорядження та вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, згідно якого на ОСОБА_4 покладено обов*язок відпрацювати 120 годин громадських робіт, які одразу були прийняті до виконання.
25 лютого 2015 року засуджений ОСОБА_4 інспектором Шевченківського РВ КВІ м. Києва ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, наслідками за ухилення від відбування покарання та останньому було встановлено дні явки на реєстрацію, а саме: перший та третій понеділок кожного місяця.
25 лютого 2015 року працівниками Шевченківського РВ КВІ м. Києва засудженому ОСОБА_4 видано направлення до КП УЗН Шевченківського району м. Києва для відбування ним громадських робіт.
02 березня 2015 року засуджений ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію, причин неявки не повідомив, у зв`язку з чим 10 березня 2015 року ОСОБА_4 надіслано виклик до Шевченківського РВ КВІ м. Києва, на який останній також не з`явився.
10 березня 2015 року до КП УЗН Шевченківського району м. Києва інспектором Шевченківського РВ КВІ м. Києва надіслано запит з проханням повідомити, чи відбуває засуджений ОСОБА_4 громадські роботи відповідно до виданого йому направлення.
13 березня 2015 року з КП УЗН Шевченківського району м. Києва надійшло повідомлення, відповідно до якого засуджений ОСОБА_4 прибув 27 лютого 2015 року з направленням, але для проходження інструктажу з охорони праці та відбування громадських робіт з 02 березня 2015 року не з`явився.
16 березня 2015 року засуджений ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію, причини неявки не повідомив, в зв`язку з чим 18 березня 2015 року до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві направлено подання про привід ОСОБА_4
25 березня 2015 року з КП УЗН Шевченківського району м. Києва надійшло повідомлення, відповідно до якого засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у виді 120 годин громадських робіт на КП УЗН Шевченківського району м. Києва, про що складений графік виконання ним громадських робіт та надана копія листа про проходження ним інструктажу з охорони праці та виробничої санітарії, та видано наказ № 5 від 31 березня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_4 відбуває покарання у виді громадських робіт на дільниці № 6 2-го відділення з 02 квітня 2015 року.
30 березня 2015 року працівниками Шевченківського ДОП УП ГУНП в м.Києві засуджений ОСОБА_4 був доставлений до Шевченківського РВ КВІ м.Києва.
30 березня 2015 року засудженому ОСОБА_4 винесено письмове застереження у вигляді попередження та повторно видано направлення до КП УЗН Шевченківського району м. Києва для відбування ним громадських робіт.
14 квітня 2015 року інспектором Шевченківського РВ КВІ м. Києва здійснено перевірку відбування громадських робіт засудженим ОСОБА_4 . Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_4 відсутній на робочому місці і громадські роботи не відпрацьовує, про що складено акт перевірки виконання засудженим громадських робіт.
18 серпня 2015 року встановлено місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 та втретє надано останньому направлення до КП УЗН Шевченківського району м.Києва. Надаля засуджений ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт не з*являвся, поважних причин неявки не повідомляв.
Отримавши повідомлення та будучи належним чином поінформованим про відповідальність, ОСОБА_4 умисно ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначене йому вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 17 грудня 2014 року, що набрав законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 389 КК України, визнав в повному обсязі, розкаявся, не оспорював час, місце, спосіб, мотив, мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, розмір та вартість викраденого майна. В суді показав,що йому було відомо про вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2014, яким його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначене покарання у виді 120 годин громадських робіт. Проте він не відбув покарання у виді громадських робіт, не з*являвся для їх відбування, хоча його було повідомлення про графік та порядок проходження громадських робіт. Про наслідки ухилення від відбування такого покарання його попередили. Про поважність причин не відбування покарання у виді громадських робіт він не повідомив кримінально виконавчу інспекцію. На той час він не визнавався інвалідом першої або другої групи.

Одночасно показав, що 21 грудня 2016 року у вечірній час , перебуваючи біля будинку № 16-1 по вул. Туполєва в м.Києві, з метою заволодіння майном потерпілого, підбіг до раніше незнаймого йому ОСОБА_6 , вдарив останнього по ногам, від чого той впав на землю, після цього завівши руки потерпілого за спину, витяг з кишені ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1800 грн., якими розпорядився на свою користь. На час розгляду справи в суді він відшкодування потерпілому завдану шкоду в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Направив суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказавши, що ОСОБА_4 в повному обсязі відшкодована завдана майнова шкода. Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи за відсутності потерпілого відповідно до ст.325 КПК України.

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, у зв*язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Заслухавши думку учасників судового провадження, показання в суді ОСОБА_4 , який не оспорює обставини кримінальних правопорушень щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, розміру викраденого майна, розглянувши справу в межах пред*явленого обвинувачення, суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за ознаками вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчинене повторно, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обставинами, які пом*якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України є визнання вини та щире розкаяння, відшкодування добровільно обвинуваченим матеріальної шкоди потерпілому, який не має до ОСОБА_4 претензій будь якого характеру.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховуєобставини, які пом*якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного ОСОБА_4 , який вину визнав, розкаявся, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду, при цьому раніше судимий, вчинив новий злочин в період невідбутого покарання у виді громадських робіт, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, не працює, є інвалідом третьої групи, а також враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є відповідно до ст.12 КК України умисним тяжким, корисливим злочином, а також злочином невеликої тяжкості, при цьому з урахуванням обставин вчинення злочинів, те, що потерпілий не заявив претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначити покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та обмеження волі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України. Покарання підлягає відбуванню реально.

Покарання необхідно призначати за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України, більш суворим за злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.

Підстав для застосування при призначенні покарання положення ст.75 КК України та призначення покарання з іспитовим строком з матеріалів кримінального провадження не убачається.

Остаточне покарання суд призначає за сукупністю вироків із застосуванням ч.1 ст. 71, за правилами статті 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначене покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ч.2 ст. 389 КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки,

за ч.2 ст. 389 КК України- у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України із застосуванням ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк чотири роки десять днів.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув*язнення з 14 березня 2017 року по 01 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, з урахуванням положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1