Ухвала
іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого : судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянула в судовому засіданні 14 грудня 2016 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_13 та ін. (всього 17 осіб) за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року.

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2014 року

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, раніше не судима,
засуджена за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 54 КК ОСОБА_13 позбавлено спеціального звання «радник митної служби II рангу».

На підставі ст.ст.75, 76 КК ОСОБА_14 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, раніше судима 12 серпня 2013 року вироком Луцького міськрайонного суду за ч.3ст. 368 КК із застосуванням ст.69 КК до штрафу в розмірі 68 000 грн., з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна, з позбавленням відповідно до ст.54 КК спеціального звання радник митної служби ІІІ рангу,
засуджена за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 54 КК ОСОБА_7 позбавлено спеціального звання «радник митної служби ІII рангу».

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Луцького міськрайонного суду від 12 серпня 2013 року, шляхом поглинення додаткових покарань ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки, з позбавленням, відповідно ст. 54 КК, спеціального звання «радник митної служби III рангу», з конфіскацією майна, яке підлягає до самостійного виконання за вироком Луцького міськрайонного суду від 12.08.2013 року.

На підставі ст.ст.75, 76 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, раніше судимий 12 серпня 2013 року вироком Луцького міськрайонного суду за ч.3 ст.368 КК з застосуванням ст. 69 КК до штрафу в сумі 17 000 грн., з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна, з позбавленням, відповідно до ст.54 КК, спеціального звання «інспектор митної служби ІІ рангу»,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 54 КК ОСОБА_15 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби ІI рангу».

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Луцького міськрайонного суду від 12 серпня 2013 року, шляхом поглинення додаткових покарань ОСОБА_15 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки, з позбавленням, відповідно ст. 54 КК, спеціального звання «інспектор митної служби II рангу», з конфіскацією майна, яке підлягає до самостійного виконання за вироком Луцького міськрайонного суду від 12.08.2013 року. Штраф сплачено.

На підставі ст.ст.75, 76 КК ОСОБА_15 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_16 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_16 позбавлено спеціального звання «інспектора митної служби ІІ рангу».

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, раніше не судима,
засуджена за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_17 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_17 позбавлено спеціального звання «інспектора митної служби ІІІ рангу».

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянка України, раніше не судима,
засуджена за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_18 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_18 позбавлено спеціального звання «радник митної служби І рангу».

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_19 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби ІІ рангу».
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_20 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_20 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби ІІ рангу».

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_21 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_21 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби І рангу».

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_5 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби ІІ рангу».

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_22 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_22 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби І рангу».

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_23 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_23 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби ІІ рангу».

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_24 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_24 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби ІІ рангу».

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_25 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_25 позбавлено спеціального звання «радник митної служби ІІІ рангу».

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_26 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_26 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби IV рангу».

ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_27 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_27 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби І рангу».

ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , громадянин України, раніше не судимий.
засуджений за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з владними та організаційно-розпорядчими функціями в правоохоронних органах України строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_28 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК ОСОБА_28 позбавлено спеціального звання «інспектор митної служби ІІ рангу».

За ч. 1 ст. 255 КК ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 виправдано за недоведеністю їх участі у вчиненні цього злочину.

Виключено із обвинувачення ч.4 ст.28 КК та кваліфікуючу ознаку ч.3 ст.368 КК вимагання хабара.

Вироком вирішено питання про стягнення судових витрат, речові докази та безпідставно набуте майно.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року зазначений вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_13 , працюючи на посаді начальника митного поста «Луцьк» Ягодинської митниці, ОСОБА_7 на посаді начальника сектору митного оформлення №1 МП «Луцьк» цієї ж митниці, ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_30 старшими інспекторами сектору митного оформлення №1 МП «Луцьк», ОСОБА_31 , і ОСОБА_25 головними інспекторами сектору митного оформлення №1, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 інспекторами цього ж сектору визнані винними і засуджені за те, що вони, будучи представниками влади та службовими особами органу державної влади, за попередньою змовою між собою, використовуючи надані їм повноваження, в АДРЕСА_1 , в період часу з 01.08.2011 року по 14.11.2011 року, а ОСОБА_15 , працюючи заступником начальника МП «Луцьк» Ягодинської митниці, з 07.11.2011 р. по 14.11.2011 р. і теж, будучи представником влади і службовою особою органу державної влади, повторно, одержали хабарі від різних представників суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності (надалі ЗЕД) на загальну суму 185510 грн. за виконання в їх інтересах дій з використанням наданої влади - здійснення митного оформлення вантажів задекларованих для митного контролю та митного оформлення на митному посту «Луцьк» Ягодинської митниці. А ОСОБА_13 і ОСОБА_32 також за одержання хабарів у великому розмірі оскільки сума одержаних ними хабарів разом з іншими засудженими, відповідно ОСОБА_33 становить 185 510 грн., ОСОБА_7 разом з іншими засудженими за винятком ОСОБА_15 157 620 грн., що у 200 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
ОСОБА_15 за попередньою змовою та повторно з усіма засудженими, за винятком ОСОБА_7 за період з 07.11.2011 р. по 14.11.2011 р. отримали хабарі на загальну суму 27 890 грн., з яких 10402 грн. було вилучено при обшуку в приміщенні МП «Луцьк» 14 листопада 2011 року.

Одержуючи хабарі від представників суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , 30% від одержаної суми хабара залишили собі, а 70% передали начальнику сектора митного оформлення №1 ОСОБА_7 , а починаючи з 07 листопада 2011 року - заступнику начальника митного поста «Луцьк» Ягодинської митниці ОСОБА_15 . Із 70% ОСОБА_7 8% хабарів залишила собі, а 62% передала начальнику митного поста «Луцьк» Ягодинської митниці ОСОБА_13 . Після призначення ОСОБА_15 останній 20% залишив собі, а 50 % передав ОСОБА_13 .

Так, всього ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 26850 грн.

ОСОБА_16 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 15760 грн.

ОСОБА_28 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 10060 грн.

ОСОБА_26 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 7860 грн.

ОСОБА_24 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 10810 грн.

ОСОБА_21 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 15390 грн.

ОСОБА_22 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 10000 грн.

ОСОБА_20 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 8550 грн.

ОСОБА_25 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 13390 грн.

ОСОБА_27 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 11250 грн.

ОСОБА_23 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 6960 грн.

ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримав 22430 грн.

ОСОБА_18 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримала 16130 грн.

ОСОБА_17 за попередньою змовою з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , а потім з ОСОБА_13 і ОСОБА_15 повторно всього отримала 10070 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд. В обґрунтування зазначає про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які, на його думку, полягали у тому, що апеляційний суд, не надавши відповідної оцінки доводам апеляції прокурора: щодо наявності переконливих доказів вчинення злочинів всіма засудженими у складі злочинної організації; щодо безпідставного виправдання судом першої інстанції всіх засуджених за ч. 1 ст. 255 КК та виключення щодо них з обвинувачення «вчинення злочину у складі злочинної організації» та «вимагання хабара»; щодо м`якості призначеного покарання та безпідставного застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК, - необґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни. При цьому суд апеляційної інстанції не навів підстав, з яких визнав вказані доводи апеляції прокурора необґрунтованими, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 377 КПК 1960 року.

Також вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції кримінального закону, а саме, неправильне виправдання за ч. 1 ст. 255 КК та безпідставне незастосування судом кримінального закону про відповідальність за вчинення дій у складі злочинної організації та щодо вимагання хабара.

Поряд з наведеним зазначає про невідповідність призначеного засудженим покарання тяжкості вчинених ними злочинів та їх особам. Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано тяжкість вчинених злочинів, умисел, корисливий мотив, загальна сума хабарів, резонанс, який викликали вчинені злочини, не враховано роль кожного з засуджених. Також вказує, що судами першої та апеляційної інстанції безпідставно застосовано положення ст. 75 КК.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни ухвали у касаційному порядку є: істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 КПК 1960 року.

Разом з тим, у касаційній скарзі прокурора, з огляду на вимоги ст. 398 КПК 1960 року, не наведено відповідних підстав для скасування ухвали апеляційного суду.

Так, суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК, та призначив відповідне покарання кожному, з подальшим, на підставі ст. 75 КК, звільненням їх від відбування покарання з випробуванням.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просив апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції і постановити свій вирок, за яким ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_28 визнати винними у вчиненні інкримінованих їм досудовим слідством злочинах та призначити покарання, яке просив державний обвинувач в судових дебатах у суді першої інстанції.
При цьому в обґрунтування апеляції прокурор посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону, а також на невідповідність призначеного засудженим покарання, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених. Поряд з цим зазначав, що суд першої інстанції своє рішення про виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК і виключення з обвинувачення «вчинення злочину у складі злочинної організації» та «вимагання хабара» належним чином не мотивував, а лише навів вимоги законодавства, роз`яснення Верховного Суду України та судову практику. Вказував, що судом першої інстанції не надано відповідної оцінки зібраним у справі доказам та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того зазначав, що судом не враховано тяжкість вчиненого злочину, прямий умисел, корисливий мотив, а також, що суд, застосовуючи положення ст. 75 КК, не врахував роль кожного у вчиненні злочину та заперечення своєї вини.

Також апеляції на вирок суду подали засуджений ОСОБА_15 та захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_13 .

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 365 КПК 1960 року, переглянувши справу за вказаними апеляціями, погодився з висновками суду першої інстанції щодо кваліфікації дій засуджених за ч. 3 ст. 368 КК, з видом та розміром призначеного їм покарання та подальшим застосуванням щодо всіх засуджених судом першої інстанції положень ст. 75 КК.

За результатами розгляду апеляційний суд постановив ухвалу.

При цьому, апеляційний суд, переглядаючи матеріали кримінальної справи за апеляціями, у тому числі і прокурора, з врахуванням вимог діючого законодавства, судової практики, прийшов до висновку, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, щодо законності вироку суду першої інстанції та безпідставності апеляцій.

Так, доводи, наведені у апеляції прокурора, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування кримінального закону, а саме, щодо:

- неналежного мотивування судом першої інстанції рішення про виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК та виключення з обвинувачення «вчинення злочину у складі злочинної організації»;
- безпідставного виключення з обвинувачення «вимагання хабара»;
- ненадання судом першої інстанції відповідної оцінки доказам у справі,-
були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції прокурора, які стосуються фактичних обставин справи, у тому числі і виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК та виключення з обвинувачення «вчинення злочину у складі злочинної організації», - прийшов до висновку про обґрунтованість вироку суду першої інстанції з наведених питань, а також щодо:

- ненадання обвинуваченням доказів про створення ОСОБА_13 стійкого, структурованого, згуртованого ієрархічного об`єднання;
- недоведення участі засуджених у цій злочинній організації та вчинення у її складі вимагання та одержання хабарів;
- спростування в ході судового слідства показань свідків про існування на МП «Луцьк» стійкої корупційної системи по вимаганню хабарів;
- відсутності у обвинувачення доказів щодо обізнаності всіх засуджених про створення та існування злочинної організації, її керівника, про вступ до цієї організації та підпорядкованість організатору;
- недоведення стороною обвинувачення створення та існування стійкого злочинного об`єднання, розроблення плану незаконного збагачення та доведення цього плану співучасникам;
- відсутності в матеріалах справи переконливих доказів вчинення засудженими злочинів у складі злочинної організації.
При цьому суд апеляційної інстанції в ухвалі детально навів відповідні мотиви на спростування доводів апеляційної скарги прокурора (т. 195, а.с.148-149).

Поряд з зазначеним апеляційний суд, з наведенням в ухвалі своїх висновків, погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності в діях засуджених кваліфікуючої ознаки вимагання хабара. Апеляційний суд, з наведенням відповідних мотивів, вказав, що докази того, що засуджені погрожували вчинити дії, які могли заподіяти шкоду законним інтересам особам, які давали хабарі, або умисно створювали умови, за яких вони були змушені його давати, в матеріалах справи відсутні (т. 195, а.с. 149).

При цьому апеляційний суд перевірив і доводи апеляції прокурора щодо створення умов, які обумовлювали дачу хабара на МП «Луцьк», і прийшов до висновку, що наведені доводи не можуть свідчити про вимагання хабара засудженими (т. 195, а.с. 149).

Апеляційний суд в цілому прийшов до висновку, що судом першої інстанції дана належна оцінка доказам по справі, і що підстави для переоцінки доказів по обставинах, які викладені як в апеляції прокурора, так і в апеляціях засудженого і захисника, відсутні (т. 195, а.с. 149-152).

Апеляційним судом з наведенням відповідних висновків перевірено і доводи, наведені в апеляції прокурора, щодо невідповідності призначеного засудженим покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених та щодо безпідставного застосування до них положень ст. 75 КК.

Так, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК, при призначенні кожному із засуджених покарання, з наведенням відповідних мотивів, врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного із винних, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В подальшому суд першої інстанції, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особи кожного із засуджених, обставини справи, дійшов висновку про можливість застосування відносно кожного із засуджених положень ст. 75 КК.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляції прокурора, з наведенням відповідних мотивів, погодився і з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного засудженим покарання та можливості застосування до засуджених положень ст. 75 КК (т. 195, а.с.152-153).
За таких обставин, доводи прокурора, наведені у касаційній скарзі, щодо істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які, на думку прокурора, полягали у тому, що суд апеляційної інстанції не розглянув доводи апеляції прокурора, не відповідають дійсності.

Жодних доводів щодо незаконності мотивів і висновків суду апеляційної інстанції, наведених апеляційним судом на спростування доводів апеляції прокурора, прокурор у касаційній скарзі не наводить, як і не наводить доводів, які, з огляду на положення ч. ч. 1, 2 ст. 370 КПК 1960 року, можуть бути підставами для скасування ухвали апеляційного суду.

Разом з тим, прокурор, вказуючи в касаційній скарзі про неправильне застосування судом апеляційної інстанції кримінального закону, яке, на його думку полягає у безпідставному виправданні засуджених за ч. 1 ст. 255 КК та виключенні з обвинувачення «вчинення злочину у складі злочинної організації» та «вимагання хабара», допустився суперечностей. Так, рішення про виправдання засуджених за ч. 1 ст. 255 КК та виключення з обвинувачення «вчинення злочину у складі злочинної організації» і «вимагання хабара» ухвалено судом першої інстанції. Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, з наведенням відповідних мотивів, погодився з цим рішенням місцевого суду. Доводів, у чому конкретно, виходячи з положень ст. 371 КПК 1960 року, полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції кримінального закону, касаційна скарга прокурора не містить.

Також, прокурор, оскаржуючи ухвалу апеляційного суду, наводить доводи щодо невідповідності призначеного засудженим судом першої інстанції покарання тяжкості вчинених ними злочинів та їх особам і необґрунтованості звільнення судами першої та апеляційної інстанцій цих засуджених від відбування цього покарання. При цьому прокурор допустився суперечностей і залишив поза увагою, що покарання засудженим і звільнення від цього покарання з випробуванням визначено вироком суду першої інстанції. Апеляційний суд, з наведенням відповідних мотивів, визнав законним вказаний вирок суду першої інстанції щодо призначеного засудженим покарання та звільнення їх від цього покарання з випробуванням. Рішення щодо призначення покарання засудженим чи їх звільнення від відбування цього покарання апеляційним судом не ухвалювалось. Доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду, з огляду на положення ст. 372 КПК 1960 року, касаційна скарга прокурора не містить.

Висновки апеляційного суду, на думку колегії суддів, належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

За таких обставин доводи касаційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали апеляційного суду є безпідставними.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 без зміни.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Доводи, наведені в апеляції прокурора, за винятком доводів щодо призначення засудженим покарання та звільнення їх від відбування цього покарання, стосуються фактичних обставин справи.

, залишив поза увагою вимоги ч. 1 ст. 395 КПК 1960 року, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в частині, в якій воно було оскаржене і не вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим погіршується становище засудженого.

Поряд з цим, прокурор у касаційній скарзі, вказуючи на незаконність ухвали апеляційного суду, без зазначення як встановленого судом обвинувачення, за яким особи засуджені, так і обвинувачення, за яким засуджені виправдані (окремо щодо кожного із засуджених), узагальнено та неконкретно, без посилання, у порушення вимог ч. 2 ст. 350 КПК 1960 року, на відповідні аркуші справи в обґрунтування своїх вимог, наводить доводи, які стосуються необхідності надання судом касаційної інстанції іншої оцінки доказам по справі, а саме такої, яку вважає правильною прокурор, і які, на думку останнього, є підставою для скасування ухвали апеляційного суду. При цьому прокурор залишив поза увагою вимоги ст. 395 КПК 1960 року, відповідно до яких касаційної інстанції не вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим погіршується становище засуджених, а також вимоги ст. 398 КПК 1960 року, згідно з якими невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.