Справа № 296/2652/17
Вирок
Іменем України
10 серпня 2017 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000671 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Березівка Житомирського району, освіта середня, не працюючий, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04,04.2008 року ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.02.2008 року і до повноліття сина ОСОБА_9 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого в розмірі 1/4 % частини усіх видів заробітку щомісячно і до повноліття сина ОСОБА_10 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.07.2012 р. змінено встановлений розмір аліментів, ОСОБА_4 призначено сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності вказаного рішення суду і до повноліття сина ОСОБА_10 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Виконання рішення було покладено на Корольовський відділ державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

12.05.2016 відповідно до поданої заяви ОСОБА_5 до Корольовського ВДВС про примусове стягнення аліментів було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

У невстановлений органами досудового розслідування день та час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати аліментів, реалізуючи який обвинувачений в період часу з травня 2016 року і до теперішнього часу, маючи змогу заробляти гроші та сплачувати аліменти, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, а саме на утримання неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Злісне ухилення від сплати аліментів виразилось в тому, що ОСОБА_8 заходів до офіційного працевлаштування не вживав, на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості для офіційного працевлаштування не перебував та працюючи неофіційно, приховував доходи від щомісячних заробітків від Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Крім того, ОСОБА_4 матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, продуктами харчування чи будь-якими цінними подарунками дітям не допомагав та станом на 01.03.2017 р. допустив заборгованість по аліментам на загальну суму 12035,69 гривень, що підтверджується Корольовського відділу ДВС м.Житомира № 10/6271 від 13.03.2017 р.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.07.2012 р. зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , 1998 р.н. та сина ОСОБА_10 , 2001 р.н., однак починаючи з 12 травня 2016 р. аліменти він не сплачував, оскільки з 2016 року у нього значно погіршилось матеріальне становище, оскільки було виявлено захворювання (грижа), що позбавило його можливості працевлаштуватися, також зазначив, що на даний час одружений та має на утриманні двоє дітей, 2010 та 2015 р.н., дружина не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Запевняє суд, що найближчим часом відшкодує заборгованість по аліментам.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дійсно за рішенням суду ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей сина ОСОБА_9 , 1998 р.н. та сина ОСОБА_10 , 2001 р.н. Однак починаючи з травня 2016 р. аліменти не сплачує, будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, вихованням не займається. На суворості покарання обвинуваченому не наполягає.

Слід зазначити, що показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченим та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_11 , 2010 р.н. та доньку ОСОБА_12 , 2015 р.н., а також негативне ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину.

При вирішення питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1