пр. № 1-кп/366/277/2017
№ 336/2429/17
ВИРОК
Іменем України
19 червня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.1989 року за ст. 140 ч. 3, ст. 193 ч. 3, ст. 215-3 ч. 2, ст. 215 ч. 1 КК України з застосуванням ст. 42 КК України 1960 року до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна з примусовим лікуванням від наркоманії;

вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.07.1992 року за ст. 183-3 ч. 1 КК України з застосуванням ст. 43 КК України 1960 року до 3 років 4 місяців позбавлення волі (звільнився 15.08.1995 року у зв`язку з відбуттям покарання);

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.1997 року за ст. 140 ч. 3, ст. 141 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 42 КК України 1960 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (звільнився 30.03.2001 року у зв`язку з відбуттям покарання);

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2001 року за ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 3 КК України, зміненим ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.01.2002 року до 5 років позбавлення волі;

вироком Мелітопольского міського суду Запорізької області від 15.05.2002 року за ст. 185 ч. 3 КК України з застосуванням ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі (звільнився 06.07.2007 року у зв`язку з відбуттям покарання);

вироком Ялтинського міського суду АР Крим від 10.09.2008 року за ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2, ст. 358 ч. 2, ст. 358 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;

вироком Ялтинського міського суду АР Крим від 25.02.2009 року за ст. 357 ч. 3, ст. 358 ч. 3, ст. 190 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (звільнився 21.12.2012 року у зв`язку з відбуттям покарання);

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2013 року за ст. 15 ч. 2 ст. 190 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 358 ч. 3, ст. 358 ч. 4 КК України, зміненим ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.10.2013 року до 3 років позбавлення волі;

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2013 року за ст. 190 ч. 2, ст. 358 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 70 ч. 1, 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі (звільнився 27.10.2016 року у зв`язку з відбуттям покарання);

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
01 березня 2017 року приблизно о 18:00 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 підійшов до правих передніх дверей автомобілю марки «ЗАЗ-Ланос», НОМЕР_1 , відчинив їх за допомогою пристрою - «сканер», та проник до салону вказаного автомобілю, звідки таємно викрав майно загальною вартістю 1250 гривень, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: плитки шоколаду марки «Delce» у кількості 15 шт., плитки шоколаду марки «Etiuda» у кількості 34 шт., плитки шоколаду марки «Schоgetten» у кількості 24 шт., плитки шоколаду марки «Baron» у кількості 13 шт., плитки шоколаду марки «chocolate milk» у кількості 3 шт., плитки шоколаду марки «Alpinella» у кількості 1 шт., п`ять різних згортків полімерних пакетів для ваги до 50 кг по 25 полімерних пакетів у кожному згортку, загальна кількість пактів 125 шт., дев`ять упаковок полімерних пакетів для харчів «майка 2*50» загальна кількість пакетів 900 шт., дві упаковки пакетів з написом «Еко 18/4/35», тим самим причинивши потерпілому матеріальний збиток на суму 1 250,00 гривень.

Далі ОСОБА_4 разом з викраденим майном повернувся до салону автомобілю Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , після чого вони направились по проспекту Моторобудівників у напрямку вулиці Червона, де біля будинку №15 по проспекту Моторобудівників були зупинені співробітниками патрульної поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши суду, що 01.03.2017 року чекав на свого знайомого та в ході очікування побачив автомобіль Ланос, в якому на сидінні перебували коробки. Скориставшись наявним у ньому електронним пристроєм, відкрив автомобіль, звідки забрав коробки, які поставив в автомобіль свого знайомого ОСОБА_7 та вони разом поїхали, але, проїхавши недовгу відстань, були затримані працівниками поліції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини викрадення його майна, вказавши, що залишив належний йому автомобіль Ланос, закривши його та увімкнувши сигналізацію та попрямував до магазину. В автомобілі залишились дві коробки, в яких знаходились шоколадки, пакети. Повернувшись за деякий час побачив біля автомобілю працівників поліції, які повідомили йому про викрадення належного йому майна.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ст. 185 ч. 2 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є визнання вини у скоєнні злочину.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку у психіатричному диспансері, але перебуває на обліку в наркологічному диспансері, має постійне місце проживання, офіційно не працює.

В ході судового слідства 14.06.2017 року між потерпілим та обвинуваченим в присутності захисника укладено угоду про примирення, умови якої відповідають вимогам КПК України, не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, кваліфікація злочину вірна. Сторонами в судовому засіданні заявлено про затвердження зазначеної угоди та призначення визначеного нею покарання, підтверджено, що укладення угоди було добровільним, а судом роз`яснені наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Вивчивши умови укладеної угоди, суд вважає, що вона за своїми формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, тому може бути затверджена судом.

В підготовчому судовому засідання представником ОСОБА_8 було подане клопотання про скасування арешту на автомобіль Renault, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 , визнання незаконною бездіяльності слідчого ОСОБА_9 з приводу невиконання ухвали слідчого судді від 11.04.2017 року по поверненню транспортного засобу, зобов`язання слідчого повторно повернути автомобіль ОСОБА_8 , визнати незаконною бездіяльність слідчого з приводу невиконання вимог, передбачених ст. 220 КПК України.

Питання щодо визнання незаконними бездіяльності слідчого в частині невиконання ухвали слідчого судді та зобов`язання слідчого повторно повернути ОСОБА_8 автомобіль не віднесені до компетенції суду при постановленні вироку у кримінальному провадження. Питання виконання чи невиконання ухвал слідчого судді в ході досудового розслідування також перебувають поза межами тих питань, які віднесені до компетенції суду при ухваленні вироку у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу може бути оскаржена в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті (рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом).

В ході досудового розслідування ОСОБА_8 скарг на неправомірність арешту автомобілю не подавалось.

В ході підготовчого судового засідання ОСОБА_8 та її представником суду не надано документів на підтвердження того, що автомобіль, про скасування арешту на який вона просить, належить саме їй на праві власності, також суду не надано документів на підтвердження того, що цей автомобіль був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні для розпорядження його долею в порядку ст. 100 КПК України.

Судом відкладалось судове засідання з метою надання особі, яка звернулась з клопотанням, часу для надання суду документів на підтвердження належності саме їй на праві власності вказаного автомобілю, натомість документів суду надано так і не було.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для скасування арешту на автомобіль, а також і вирішення питання про повернення його, враховуючи ненадання суду документів для обґрунтованого вирішення цього питання.

Водночас питання про скасування арешту на автомобіль може бути вирішено в порядку, передбаченому ст. 537 КПК України за умови надання суду відповідних документів.

Судом не приймається рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні за відсутності у суду документів про визнання будь-яких речей чи документів речовими доказами у кримінальному провадженні.

Суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком суду законної сили, оскільки строк дії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2017 року про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави скінчився, про що зазначено в ухвалі суду. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили суд не вбачає за відсутності відповідного письмового клопотання, заявленого у передбаченому КПК України порядку.

Питання щодо повернення застави може бути вирішено судом в порядку, передбаченому ст. 537 КПК України за заявою особи, якою сплачено суму застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374, 475 КПК України, ст. 75, 76 КК України, ст. 185 ч. 2 КК України,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 14.06.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом строку випробування обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 згідно ст. 72 ч. 1, 5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 01 березня 2017 року по 21 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1