Ухвала
іменем України
06 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року

й ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 11 жовтня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, громадянина України, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року апеляційні скарги засудженого та його захисника залишено без задоволення, а вирок районного суду залишено без змін.
Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за злочин вчинений за таких обставин. Згідно вироку суду, 09 травня 2016 року, приблизно о 18 год 30 хв, ОСОБА_4 перебував разом зі своїм батьком ОСОБА_5 за місцем їх спільного мешкання в АДРЕСА_1 . На ґрунті тривалих неприязних стосунків між ними виникла сварка, яка переросла в бійку, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел на вбивство ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, кулаками, ногами, а також молотком наніс множинні удари в ділянку голови, тулуба та верхніх і нижніх кінцівок ОСОБА_5 , від яких той помер на місці події.
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що судами обох інстанцій було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. На його думку його дії слід кваліфікувати не за ч. 1 ст. 115 КК України, а за ст. 118 КК України, оскільки він перебував в стані необхідної оборони та сильного душевного хвилювання.
На думку засудженого судами допущена невідповідністю висновків фактичним обставинам справи та неналежна оцінка доказів, наявних у матеріалах провадження. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог

ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають, тому при розгляді доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.
Як вбачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за викладених у вироку обставин, доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку та є допустимими.
Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_4 суд першої інстанції обґрунтував дослідженими показаннями:
свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;
експерта ОСОБА_10 , яка проводила судово-медичні експертизи трупа ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_4 та була присутня під час проведення слідчого експерименту за участю останнього. Зазначила, що враховуючи масивність травми потиличної частини голови ОСОБА_5 всі дев`ять ударів молотком достатньої сили ОСОБА_4 не міг нанести, долаючи супротив батька, у якого міг знаходитися молоток у руці. Засуджений міг зробити лише перші декілька ударів. В даному випадку при відкритій

черепно-мозковій травмі голови потерпілий ОСОБА_5 не міг чинити опір.
Також судом проаналізовано письмові докази у справі:
протокол огляду місця події від 09 травня 2016 року та фототаблицю до нього;
висновки судово-медичної експертизи № 290 від 30 вересня 2016 року та № 290/1 від 30 червня 2016 року, відповідно до яких на трупі ОСОБА_5 виявлена відкрита черепно-мозкова травма у вигляді множинних забитих ран та синців голови, крововиливу під білкову оболонку лівого ока та м`які покрови голови, переломів кісток склепіння черепу, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливів під м`яку мозкову оболонку та її розривів, крововиливів у речовину головного мозку та розчавлення речовини головного мозку, яка за ступенем тяжкості відносно живої особи має ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Дані тілесні ушкодження знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Також на трупі ОСОБА_5 виявлені: закрита травма грудної клітки у вигляді синця та саден, переломів ребер по кількох анатомічних лініях, переломів остистих відростків грудних хребців з крововиливами в оточуючі м`які тканини в проекції переломів, яка за ступенем тяжкості відносно живої особи має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню, за ознакою довготривалого розладу здоров`я; синці лівої верхньої кінцівки та садна лівої нижньої кінцівки, які за ступенем тяжкості відносно живої особи мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню. Вище описані тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею контактування, незадовго до настання смерті в короткий проміжок часу, про що свідчить їх характер.
Крім того виявлені тілесні ушкодження у вигляді забитих ран голови, переломів кісток черепу, крововиливів під м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, утворилися від ударної дії (не менше дев`яти) тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею контактування, який мав дугоподібної форми край; тілесні ушкодження у вигляді синців, саден голови, тулуба, лівої верхньої та нижньої кінцівок, крововиливу під білкову оболонку лівого ока, закритих переломів ребер та остистих відростків грудних хребців з крововиливами в проекції переломів, утворилися від дії (не менше чотирнадцяти) тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких в пошкодженнях не відобразилися.
Причиною смерті ОСОБА_5 є крововиливи під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, ділянки розчавлення (деструкції) головного мозку, які виникли в результаті множинних травм голови;
висновок судової медико-криміналістичної експертизи №140-МК від 23 червня 2016 року, відповідно до якого на клаптику шкіри з потиличної ділянки голови від трупа потерпілого виявлені забиті рани, які утворилися не менш як від чотирикратної дії тупого твердого обмеженого предмету, який мав дугоподібної форми край, який діяв під різними кутами. В ділянці ушкодження на клаптику шкіри з потиличної ділянки голови виявлені щільні накладення, що характерні для присутності сполук заліза. Ці виявлені забиті рани могли утворитися від дії молотка наданого на експертизу;
протокол слідчого експерименту від 05 вересня 2016 року і фототаблиці до нього;
висновок Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру, що при огляді о 01 годині 10 травня 2016 року у ОСОБА_4 виявлений стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю;
висновки судових імунологічних та цитологічних експертиз № 227 від 10 червня 2016 року, № 550 від 24 червня 2016 року, № 549 від 27 червня 2016 року, № 525 від 07 червня 2016 року, № 526 від 07 червня 2016 року,

№ 528 від 27 червня 2016 року, № 527 від 27 червня 2016 року, № 206

від 02 червня 2016 року;
висновок судової медичної експертизи № 687 від 10 червня 2016 року, де зазначено, що на момент експертизи у ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забитих ран, саден та синців голови, закритого перелому кісток носу, струсу головного мозку, яка за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці та садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню. Вище описані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею контактування по механізму удару та удару тертя. Рани правої кисті утворилися від дії предмету з ріжучими властивостями, про що свідчить їх характер та по ступеню тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню. Всі виявлені тілесні ушкодження утворилися не виключено у вказаний строк, в короткий проміжок часу, про що свідчить їх характер. Описані тілесні ушкодження не характерні утворенню в результаті падіння підекспертного з висоти власного зросту, про що свідчить їх локалізація та механізм утворення. Дані анатомічні ділянки (голова, верхні та нижні кінцівки) доступні до спричинення тілесних ушкоджень самостійно, але враховуючи їх локалізацію та характер малоймовірно, що свідчить про конфлікт та бійку ОСОБА_4 зі своїм батьком ОСОБА_5 ;
висновок судової медико-криміналістичної експертизи одягу та знаряддя злочину № 151-МК від 29 червня 2016 року;
висновок судової психіатричної експертизи № 230 від 27 травня 2016 року, згідно якої ОСОБА_4 повідомив про обставини події, яка сталася між ним та його батьком, свою провину визнавав та розумів, що скоїв убивство батька. Яскраво виражених психологічних властивостей, які б могли істотно впливати на його свідомість та поведінку у ОСОБА_4 не виявлено. Особа не страждає хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством чи іншим розладом психічної діяльності і може усвідомлювати свої дії і керувати ними, під дію ч. ч. 2, 3 ст. 19 і ст.20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент вчинення інкримінованого йому діяння ОСОБА_4 не перебував в особливому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість і поведінку. Він не перебував у стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження, що міг би розглядатись, як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. ОСОБА_4 не перебував у стані фізіологічного афекту;
висновок судово-медичної експертизи №290/1 відповідно до якого ОСОБА_4 заподіяв потерпілому тяжкі, середнього ступеня та легкі тілесні ушкодження, всього у кількості не менше двадцяти трьох ударів;
ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від

30 вересня 2015 року, яка свідчить про неодноразові конфлікти з побиттям між засудженим та його батьком.
Доводи засудженого про те, що в момент скоєння злочину він перебував в стані необхідної оборони та в стані сильного душевного хвилювання спростовуються висновками судової психіатричної експертизи № 230 від 27 травня 2016 року.
Також, зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_4 пояснюючи ситуацію, зазначив, що коли він побачив батька із молотком у руці, то це в нього викликало сміх і він при цьому сміявся. Вказане, свідчить про те, що обвинувачений був настільки впевнений у неспроможності свого батька нанести йому тілесні ушкодження, що викликало в нього сміх.
З зазначеним висновком погоджується і колегія судів касаційного суду.
Судом встановлено, засуджений діяв активно та агресивно по відношенню до свого батька. Так, коли батько заховався у літній кухні, то він кинув квітковий горщик із землею у шибку, розбивши її, а потім вибив раму цього ж вікна. А коли його батько вийшов із приміщення літньої кухні, між ними виникла бійка, в результаті якої як сам обвинувачений отримав легкі тілесні ушкодження так і потерпілий. Про це свідчить і виявлені потьоки крові на потерпілому, які стікали від голови вниз по тулубу, що свідчить про те, що перші удари молотком по голові, потерпілий отримав перебуваючи у вертикальному положенні. На засудженому відсутні сліди тілесних ушкоджень, які могли б виникнути від удару молотком, що спростовується його показання про нанесення йому ударів молотком. Зазначено, що пояснюючи свої дії необхідною обороною, обвинувачений не зміг пояснити, від якого суспільно небезпечного посягання потерпілого він захищався, адже молоток був у нього в руках, а у потерпілого ніяких предметів для нанесення тілесних ушкоджень не було. Також ОСОБА_4 не зміг логічно пояснити необхідність нанесення такої кількості ударів у голову та по тулубу з метою самозахисту. Крім того ОСОБА_4 є особою молодого віку, міцної тіло будови, а потерпілий є особою похилого віку, який не міг чинити активного і ефективного нападу на обвинуваченого.
Даних, що відображені в рішенні суду та які б ставили під сумнім правильність прийнятого рішення суд касаційної інстанції не вбачає та погоджується з висновком апеляційного суду, що підстав для перекваліфікації дій засудженого на ст. 118 КК України немає, оскільки сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано змістовні відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити ОСОБА_4 у відкриті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3