Справа № 201/2762/17-к
Провадження № - 1КП/201/197/2017
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0005319 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонер, інваліда ІІІ групи, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
21.12.2016 приблизно об 03:00 годині, ОСОБА_3 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 де також перебувала його знайома ОСОБА_5 . Після сумісного розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілій ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.
Далі ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кухні вказаної квартири, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілій ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, з особистих неприязних стосунків та на ґрунті сварки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки, та бажаючи їх настання, в цей час коли ОСОБА_5 стояла обличчям до ОСОБА_3 , останній тримаючи в лівій руці ніж, яким він різав продукти харчування, наніс один удар ОСОБА_5 в область грудної клітини з правої сторони, тим самим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення, яке розпочинається раною на грудній клітині праворуч по передньо-пахвовій лінії в проекції 6-го міжребір`я (на відстані 115 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 15 см праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде дещо спереду назад та згори донизу, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та проникає в 7-му міжребір`ї в праву плевральну порожнину, з явищами правостороннього гемотораксу, далі по ходу раньового каналу ушкоджено купол діафрагми праворуч та проникає в черевну порожнину, з подальшим ушкодженням правої частки печінки з явищами внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним та пояснив, що 21.12.2016 р. вночі, перебуваючи за адресою свого проживання на кухні між ним та потерпілою виник конфлікт в ході якого він, тримаючи в своїй лівій руці ніж наніс потерпілій один удар в область грудної клітини. Обставини викладені в обвинувальному акті підтверджує повному обсязі, в скоєному розкаюється.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження в показаннях потерпілої ОСОБА_5 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що 21.12.2016 вона вживала алкогольні напої з ОСОБА_3 за місцем її проживання, а потім пішла спати. Вночі ОСОБА_3 розбудив її і вона прийшла на кухню де між ними виник конфлікт в ході якого обвинувачений наніс їй один удар ножем в область грудної клітини. Після цього вона вийшла з квартири та сама собі викликала швидку.

Враховуючи те, що обвинувачений та потерпілий не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину відносно потерпілої ОСОБА_5 доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 121.КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», однак був зняти з обліку 24.11.2016 по відсутності даних, пенсіонер, інвалід ІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоров`я, думку потерпілої щодо призначеного покарання, висновки досудової доповіді, та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 , положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1