АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186КК України, та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, ОСОБА_6 призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підстави ст. 71 КК України ОСОБА_6 до призначеного за даним вироком покарання частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнано винними у тому, що 18 листопада 2015 року приблизно о 17 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазина «Континент» по вул. Якуба Колоса, 8 в м. Києві, під час спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_9 звернув увагу на належний останньому мобільний телефон «LG» і вирішив з метою власного збагачення заволодіти ним шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_9 телефон для нібито здійснення дзвінка. Потерпілий, не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_6 , передав останньому телефон «LG», вартістю 700 грн., а всього з урахуванням вартості карточки та наявних на ній коштів - 765 грн. У подальшому ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 відволікся, втік з вказаним телефоном, привласнивши його у такій спосіб шляхом зловживання довірою потерпілого.

Крім того, 14 березня 2016 року, приблизно о 14 год, перебуваючи в приміщенні Торгового дому «Дніпро» поруч з пунктом ремонт у комп`ютерної техніки по бульв. Кольцова, 12 в м. Києві, ОСОБА_6 вирішив повторно вчинити крадіжку монітору, який був поруч з вітриною.
Реалізуючи свій злочинний намір та діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , скориставшись з тим, що за його діями ніхто не спостерігає, витягнув через відкриту дільницю вітрини монітор «Asus MB 19TU» , вартістю 1500 грн, який належав ОСОБА_10 , втік з ним з місця злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Крім того, 14 червня 2016 року, приблизно о 12 год 10 хв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , побачивши неповнолітнього ОСОБА_11 , вирішили з метою власного збагачення спільно здійснити відкрите викрадення чужого майна, яке належить останньому, вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення грабежу.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів погоджено між собою, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_11 .. Відразу після цього ОСОБА_7 , діючи згідно з попередньою домовленістю, зняв з пліч потерпілого рюкзак та передав його для огляду ОСОБА_6 , який виявив в рюкзаку телефон «Lenovo-A526», вартістю 2 500 грн. з карткою оператора. У цей час ОСОБА_7 , обшукавши верхній одяг потерпілого, виявив у нього 2 грн. 50 коп. Заволодівши вказаним майном всього на суму 2 529 грн. 50 коп., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернули рюкзак потерпілому і зникли з місця вчинення злочину.
Крім того, 14 червня 2016 року об 11 год 50 хв ОСОБА_7 , перебуваючи близько будинку АДРЕСА_3 , побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_12 , вирішив з метою власного збагачення повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, а саме прикрасами на шиї ОСОБА_12 .. З цією метою ОСОБА_7 впритул підійшов до неї і лівою рукою зірвав із шиї золотий ланцюжок з кулоном, загальною вартістю 9 000 грн. Заволодівши цим майном потерпілої, ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину.

Крім того, 15 червня 2016 року о 16 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи близько будинку № 7 по вул. Кучера в м. Києві, побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_13 , вирішив з метою власного збагачення повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, а саме прикрасами на шиї ОСОБА_13 . З цією метою ОСОБА_6 підійшов до неї і правою рукою зірвав із шиї золотий ланцюжок з хрестиком, загальною вартістю 6 000 грн. Заволодівши цим майном потерпілої, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину.
В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, якимпризначити ОСОБА_14 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на два роки, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, відповідно до ст. 70 КК України, ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підстави ст. 71 КК України ОСОБА_6 до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць. В решті вирок суду залишити без змін.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 , серед іншого, раніше судимий вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, а злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України вчинив до постановлення попереднього вироку, а саме 18 листопада 2015 року, а тому покарання за цим злочином повинно бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинені до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК: спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК; потім за сукупністю злочинів вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
У даній ситуації після постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, під час розгляду даного кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, до постановлення першого вироку, а злочини, передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, після постановлення першого вироку.
При цьому, всупереч рекомендаціям Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, суд першої інстанції у неправильному порядку застосував ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.71 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України одразу за сукупністю цих злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, а потім остаточне покарання за сукупністю з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2016 року на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання.

З огляду на те, що до постановлення першого вироку ОСОБА_6 вчинив лише один злочин, за відсутності сукупності злочинів, вчинених до першого вироку, суду першої інстанції необхідно було призначити йому покарання:

одразу на підставі ч.4 ст.70 КК за сукупністю злочину, за який його засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та злочину, вчиненого до постановлення першого вироку, за який його засуджено оскаржуваним вироком за ч.1 ст.190 КК України;

потім на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за які його засуджено оскаржуваним вироком, вчинених після постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2016 року;

потім на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного йому на підставі ч.1 ст.70 КК України, невідбутої частини покарання, призначеного на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Отже доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного порядку застосування судом першої інстанції ст.70, ст.71 КК України є обґрунтованими.
Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для постановлення нового вироку, як просить в своїй апеляційній скарзі прокурор, оскільки він пропонує призначити ОСОБА_6 покарання у тому ж розмірі, що було призначено судом першої інстанції.
Прийняття такого рішення не потребує скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції, оскільки не тягне за собою негативних наслідків для обвинуваченого, передбачених ч.1 ст.420 КПК України, а тому може бути прийняте у формі ухвали.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити в частині призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.71 КК України.
Вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року:
за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі,
за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочину, за який його засуджено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, та злочину, за який його засуджено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року за ч.1 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за які його засуджено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року, призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного йому на підставі ч.1 ст.70 КК України, невідбутої частини покарання, призначеного на підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3