Справа № 716/117/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.06.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000012 від 13.01.2017 р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженки с. Веренчанка жительки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженої, має на утриманні малолітню дитину, інваліда 3 групи з дитинства, не працюючої, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 11.01.2017 року біля 05:00 год., знаходячись на території подвір`я поряд з вхідними дверима до приміщення власної квартири, що по АДРЕСА_1 , де на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, дерев`яною палицею від швабри нанесла два удари, а саме в ділянку голови та лівої руки ОСОБА_7 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: гематоми в ділянці чола справа з переходом на тім`яну ділянку справа; закритого перелому ліктьової кістки лівого передпліччя в нижній третині без зміщення відламків, які відповідно до висновку експерта № 14-Е від 19.01.2017, відносяться до середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнала повністю, попросила пробачення у потерпілої та надала суду показання про те, що в ніч з 10 на 11 січня перебула у себе в квартирі, слухала музику. Близько до ранку почула як у вікно її квартири хтось наполегливо стукав та гупав у двері. Коли вона відчинила двері, то перед сходами на подвір`ї будинку побачила сусідку ОСОБА_7 , яка почала сварку через те, що у неї дуже голосно грає музика. Між ними розпочався конфлікт, під час якого ОСОБА_7 її ображала нецензурними словами, за що вона шваброю, яку тримала обома руками нанесла ОСОБА_7 два удари в ділянку голови. Під час нанесення ударів ОСОБА_7 підставила ліву руку, якою прикривала голову. У зв`язку з цим один із ударів прийшовся ОСОБА_7 в ділянку руки. Через дванадцять днів після цього випадку, потерпіла нанесла їй тілесні ушкодження, після яких також порушено кримінальне провадження.

Потерпіла ОСОБА_7 надала суду показання про те, що проживає в одному будинку з ОСОБА_6 в сусідній квартирі разом із своїм психічно хворим чоловіком. В ніч з 10 на 11 січня 2017 року з квартири ОСОБА_6 голосно лунала музика, яка не давала їм з чоловіком можливості заснути. Біля 5 години ранку вона підійшла до вхідних дверей квартири ОСОБА_6 та постукала в них. Двері відчинила ОСОБА_6 , яку вона попросила виключити музику. На її зауваження ОСОБА_6 розвернула, зайшла в коридор, звідки винесла дерев`яну швабру, якою тримаючи в двох руках почала наносити їй удари по голові. Під час нанесення ударів, вона підставила свою ліву руку, тому один удар прийшовся їй по руці. Через день вона звернулася за медичною допомогою, в ході огляду, лікарем у неї було виявлено перелом лівої руки, та на п`ять тижнів накладено марлево-гіпсову пов`язку.

Показання обвинуваченої та потерпілої відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості цих показань немає, тому судове слідство було обмежено допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується її показаннями та потерпілої, а також належно зібраними по справі доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, які відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати в судовому засіданні.

Проаналізувавши та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки вона умисно спричинила потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ч.1 ст. 67 КК України суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Приймаючи до уваги ці обставин, зважаючи на те, що обвинувачена повністю визнала свою вину, вчинила злочин середньої тяжкості, раніше не судима, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, яка не вжила ніяких заходів для надання медичної допомоги потерпілій або відшкодування понесених витрат на її лікування, думку потерпілої та її представника, які мають до неї претензії морального характеру, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , яка просить стягнути з ОСОБА_6 10000 грн. моральної шкоди, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

По справі встановлено, що внаслідок тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_7 переносячи фізичний біль та моральні страждання, оскільки її ліва рука знаходилася в марлево-гіпсовій пов`язці, тривалий час була позбавлена можливості вести звичайний спосіб життя, займатися повсякденними справами, вести домашнє та підсобне господарство, повноцінно доглядати за собою та хворим чоловіком. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 принижено честь та гідність потерпілої, своєю поведінкою обвинувачена образила її як жінку похилого віку, що завдало їй психічних страждань. Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, майнового стану обвинуваченої, яка не працює, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_7 становить 3000 грн., які слід стягнути із обвинуваченої на її користь. Саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3000 (три тисячі) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі: швабру, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів - повернути ОСОБА_6 за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_9