Ухвала
іменем україни

14 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника
потерпілих - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0000537 касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

За вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, таку, що не має судимості,

визнано невинуватоюі виправдано за відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачувалася у вчиненні злочину за таких обставин.

26 вересня 2013 року близько 17.00 год. вказана особа за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 зустріла ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які прибули до її домоволодіння. ОСОБА_7 на грунті тривалих особистих неприязних стосунків, які виникли через поділ спадкового майна, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці сокиру для вирубування кукурудзи, штовхнула двома руками ОСОБА_8 , заподіявши їй саден нижньої губи справа, що відноситься до легких тілених ушкоджень. Потім ОСОБА_7 умисно вдарила ОСОБА_9 сокирою по обличчю, заподіявши легких тілесних ушкоджень.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов висновку, що в судовому засіданні не було доведенно її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК. Також не було доведено умислу ОСОБА_7 на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а те, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 заподіяла саме ОСОБА_7 , не доведено зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в цьому суді у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що зазначений суд усупереч вимогам ст. 419 КПК не дав належної вмотивованої оцінки всім апеляційним доводам прокурора про незаконність виправдувального вироку. При цьому вважає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у повторному дослідженні деяких доказів, що вплинуло на законність та обґрунтованість ухваленого рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілих на підтримання касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції мають зазначатись узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги, мотиви, з яких цей суд виходив при постановленні ухвали, та положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі вищевказаного суду має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необгрунтованою.

Переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд належно не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, оспорюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , прокурор в апеляційній скарзі, крім іншого, клопотав про повторне дослідження деяких доказів (просив допитати свідка ОСОБА_10 , дослідити висновки судово-медичних експертиз № 220, 221 та висновки комісійних судово-медичних експертиз № 387, 388, а також протокол огляду речового доказу з додатками), фактично вважаючи, що суд першої інстанції неповністю і з порушеннями дослідив обставини кримінального провадження, що, як вважажє прокурор, призвело до помилки в оцінці фактичних обставин та ухвалення необґрунтованого виправдувального вироку.

За таких обставин, на думку колегії суддів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд мав би повторно дослідити вищевказані докази безпосередньо для реалізації завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК, і такої його засади, як змагальність та свобода сторін у наданні доказів і доведенні їх переконливості перед судом (ст. 22 КПК). Між тим, без жодного обґрунтування цього не було зроблено, що потягло за собою ухвалення передчасного судового рішення про залишення виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 без зміни.

Апеляціний суд належно не перевірив висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 заподіяла одній із потерпілих телесного ушкодження з необережності, а заподіяння тілесного ушкодження інший не було доведено з урахуванням наявних доказів, якими є не тільки показання виправданої особи, а й двох потерпілих та свідка (про агресивні дії ОСОБА_7 , яка тримала в руках сокиру для вирубування кукурудзи, щодо потерпілих).

Таким чином, на думку колегії суддів, апеляційний суд передчасно дійшов висновку про законність та обґрунтованість виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 , адже зробив це з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому його ухвала на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого належить виконати вказівки касаційного суду, ретельно перевірити доводи, наведені в апеляційних скаргах, дослідити необхідні докази й ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Керуючись п. 6 розділу XII«Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2