Дата документу Справа № 320/4640/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/4640/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/619/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.128 КК України
УХВАЛА

6 березня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в місті Вічуга, Іванівської області, Російської Федерації, громадянки України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Із апеляційною скаргою до апеляційного суду звернулася обвинувачена ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 128 КК України, до 200 /двохсот/ годин громадських робіт.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням (злочином) у розмірі 2 989 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 92 копійки, моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням (злочином) в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок, а всього 83 489 (вісімдесят три тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 92 копійки.
За змістом апеляційної скарги обвинувачена, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, просить його скасувати, та закрити кримінальне провадження на підставі п.5 ч.1 ст.407 КПК України у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що вона не била потерпілу, лише однин раз дала їй ляпасу, який не міг спричинити такої тяжкості тілесні ушкодження.

Припускає, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження в іншому місці, оскільки остання зловживала спиртними напоями, часто сварилася із співмешканцем, внаслідок чого мала тілесні ушкодження.

За вироком суду, 7 січня 2016 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , у ході раптово виниклої сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , маючи достатній життєвий досвід в силу досягнутого віку, проявляючи злочинну недбалість, а саме не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла передбачити їх настання, нанесла декілька ударів рукою в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого попала рукою у праве відкрите око потерпілої ОСОБА_8 , заподіявши їй при цьому тілесні ушкодження - тяжку тупу травму правого ока з синцями повік, розривом білкової оболонки очного яблука, інтенсивним крововиливом в порожнину очного яблука, в різні оболонки ока і в навколишню очного яблука клітковину, травматичного відшаруванням сітківки ока, що супроводжувалася запаленням кон`юнктиви, рогівки та райдужної оболонки, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили стійку значну втрату працездатності до 35%.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечували проти задоволення апеляційної скарги, і вважала вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала. Пояснила, що 6 січня 2016 року вона прийшла до ОСОБА_9 додому для того, щоб попросити його посидіти з дитиною. ОСОБА_9 мешкає в будинку АДРЕСА_2 та є батьком її сина ОСОБА_10 . У будинку чула жіночі голоси, до неї вийшов ОСОБА_9 , який був у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, вона вирішила з ним не розмовляти та пішла додому. 07.01.2016 року зранку, вона зі своїм сином знову пішли до ОСОБА_9 . В залі на дивані спав п`яний ОСОБА_11 , а на підлозі лежали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Вони були роздягнені. Вона обурилась та сказала, щоб вони хоча б двері закрили. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали одягатися. Одягнувшись, ОСОБА_9 взяв дитину, вийшов у коридор, а вона з ОСОБА_8 залишилась в кімнаті. ОСОБА_8 почала виказувати їй, що вона не господарка в цьому будинку, навіщо вона прийшла та заважає святкувати Різдво. Після цього між ними почалась суперечка в ході якої вона двічі вдарила її долонею по щоці. Взяла кросівки ОСОБА_8 , та викинула їх за поріг. ОСОБА_8 нахилила голову, витирала обличча, сказавши при цьому, навіщо вона розбила їй ніс. Однак, крові вона не бачила. Після цього, ОСОБА_8 пішла з будинку. У ОСОБА_8 вона бачила під оком синці, праве око було синє, що не викликало у неї здивувань, оскільки ОСОБА_8 постійно ходить з синцями. Цього ж дня, ввечері вона пішла на роботу. В той час їй подзвонила мати ОСОБА_8 та донька з претензіями, навіщо вона побила доньку. Вона неодноразово сплачувала потерпілій грошові кошти на лікування.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , експерта ОСОБА_15 які узгоджуються між собою та з письмовими доказами у кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_8 стверджувала, що 6 січня 2016 року, вона прийшла до будинку ОСОБА_9 , де вже були ОСОБА_11 , дві жінки - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Вони святкували Різдво. Прийшла ОСОБА_6 , почала кричати, виганяла усіх із помешкання ОСОБА_9 . Шамаріна та ОСОБА_17 пішли, вона босоніж також пішла до матері оскільки ОСОБА_6 викинула її взуття. Переодягнулась, і взувшись, вона знову повернулася до помешкання ОСОБА_9 . Через деякий час знову прийшла ОСОБА_6 . Стала сваритися, кричала на ОСОБА_9 . Між нею та обвинуваченою виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 , била її по обличчю. ОСОБА_9 їх розбороняв. ОСОБА_6 знову викинула її взуття на подвір`я, через що вона, вся в крові та босоніж попрямувала до своєї матері. В матері вона вмилася та лягла спати. Коли прокинулась, око нічого не бачило, текла кров, вона прикладала ганчірку. Матері вона розповіла, що її вдарила ОСОБА_6 . Згодом прийшла її донька, оглянула око, почала капати краплі. Кров з ока йшла 5 днів. Через 3-5 днів вона звернулась до місцевого фельдшера ОСОБА_14 за медичною допомогою. ОСОБА_14 направив її на лікування. Фельдшер ОСОБА_14 повідомив їй, що бачити пошкодженим оком вона більш не буде. 10 днів вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Мелітопольській лікарні, а потім була направлення до лікарні м. Запоріжжя, де пробула 13 днів. Там їй зробили дві операції. Потім ще вона лікувалась вдома. Їздила до лікарні до м. Запоріжжя. Вона залишилась сліпою на одне око до кінця свого життя, отримала ІІІ групу інвалідності безстроково.
Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_8 , пояснила, що 7 січня 2016 року після обіду прийшла босоніж її донька ОСОБА_8 , вона була вся в крові, око було пошкоджено, мало фіолетово-червоний колір, ніс побитий. Вона допомогла дочці змивати кров. ОСОБА_8 їй розповіла, що її побила ОСОБА_6 . Вона запропонувала викликати карету швидкої допомоги, однак дочка відмовилась. Вранці наступного дня ОСОБА_8 їй розповіла, що відбулося у квартирі ОСОБА_9 . ОСОБА_6 ударила її по обличчю, вціливши в око. Чим саме нанесла удар ОСОБА_6 доньці не відомо. Перебуваючи в неї вдома, ОСОБА_8 ввесь час лежала. За медичною допомогою ОСОБА_8 відразу не зверталась, оскільки в неї не було коштів на лікування. Вона їй також матеріально допомогти не могла, оскільки пенсію на той час ще не отримала. Вона зателефонувала ОСОБА_6 та запитала, що трапилось, навіщо вона побила доньку. ОСОБА_6 їй відповіла, що вона прийшла до ОСОБА_9 та побачила, що вони там п`яні, лежать голі на підлозі, тому вона не втрималась та вдарила ОСОБА_8 рукою. В цей період у доньці конфліктів більше не з ким не було, перед Різдвом ніяких тілесних ушкоджень вона не мала.
Свідок ОСОБА_13 пояснював, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_8 , 7 січня 2016 року їй подзвонила бабуся та повідомила, що її матір побила ОСОБА_6 . Приблизно, о 18:00 годин вечора вона прийшла до матері додому, матері вдома не було. Вона розтопила піч, приготувала їжу та пішла додому. 08 січня 2016 року вона пішла знову до матері та побачила, що у неї біля ока четверта частина обличчя в гематомах, око залите кров`ю, було видно впадину в очному яблуці. Мати їй повідомила, що 6 січня 2016 року вона була у ОСОБА_9 вдома, були ще дві жінки. Прийшла ОСОБА_6 та погрожувала пляшкою когось вдарити по голові. Всі розійшлися, а мати потім знову пішла до ОСОБА_9 . У першій половині дня 7 січня 2016 року до будинку увірвалась ОСОБА_6 , почала скандалити, тричі її вдарила. Чим саме був нанесений удар мати не знала. Вся в крові її матір побігла до бабусі. Її тітка казала, що в той день у ОСОБА_9 все було в крові, він з кимось відмивав кров. Вона сказала матері, щоб та викликала швидку допомогу, однак мати сказала, що в неї немає грошей. Вона купила їй краплі. 9 січня 2016 року мати пішла до медпункту. Лікар сказав, що треба їхати до лікарні. Вона подзвонила своєму батькові, який дав грошей. Після лікарні мати звернулась до міліції. ОСОБА_6 їй дзвонила, казала, що так трапилось випадково, що вона цього не хотіла. Вона прийшла та побачила, що мати з ОСОБА_9 лежали голі на дивані, що мати її спровокувала і вона вдарила її долонею. ОСОБА_6 зобов`язувалась взяти кредит та допомогти грошима. Добровільно давала 200 грн., потім ще 500 грн., потім ще 700 грн. Ці кошти вони витратили на лікування, на комп`ютерну томограму. Потім, коли сказали, що треба їхати до лікарні в м. Запоріжжя, вона подзвонила ОСОБА_6 , остання обурилась та сказала, що більше нічого платити не буде. Перед Різдвом вона приходила до матері, ніяких тілесних ушкоджень до цього у неї не було.
Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що обвинувачена ОСОБА_6 є матір`ю його сина. 7 січня 2016 року до нього до дому прийшов ОСОБА_11 , з яким вони разом випивали. Потім о 10.00 годині ранку прийшла ОСОБА_8 . Вона принесла закуску та залишилась у нього розпивати спиртні напої. Він та ОСОБА_8 були в дуже сильному алкогольному сп`янінні, а ОСОБА_11 потім ліг спати на диван. Ближче до вечора прийшла ОСОБА_6 . ОСОБА_8 пішла відчиняти, думала, що це прийшов її чоловік. З коридору вона крикнула, що це прийшла ОСОБА_6 . Він вийшов з зали та побачив, що ОСОБА_6 почала виганяти ОСОБА_8 , вони тягали одна одну за волосся. Він підійшов до ОСОБА_6 та почав її відтягати від ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 відразу ж босоніж пішла з будинку, хоча її взуття знаходилось в квартирі. Через 10 днів він дізнався, що ОСОБА_8 побита, а винна в цьому ОСОБА_6 . Зазначав, що ОСОБА_6 ніколи не подобалось, що він зловживає спиртними напоями, вона часто проганяла його гостей. ОСОБА_8 зловживає спиртними напоями, зі своїм співмешканцем вони вчиняють сварки, потім вона ходить з синцями. Однак, до суперечки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у останньої він не бачив ніяких тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_14 в суді пояснив, що він працює завідуючим Новопилипівською амбулаторією сімейної медицини. 11 січня 2016 року до нього звернулась ОСОБА_8 з приводу травми правого ока. Око знаходилося назовні, навколо нього утворились великі набряки. Зір у пошкодженому оці був відсутній, на світло жодним чином не реагував. Були присутні гнійні виділення. Травма була нанесена тупим предметом 4-5 днів потому. На момент звернення він поставив діагноз: «Контузія правого ока, ураження всіх тканин ока: сітківки, радужки, розрив склер». Далі він провів з ОСОБА_8 бесіду та пояснив, що без лікування може осліпнути й інше здорове око. Виписав їй направлення на стаціонарне лікування. Про обставини, при яких ОСОБА_8 отримала таку травму, вона розповідала, що була на Різдво в гостях у ОСОБА_9 , прийшла ОСОБА_6 та дном пляшки вдарила її по обличчю. Він вважав, що рукою такий удар не можливо спричинити, лише, якщо тільки нігтями.
З пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_15 встановлено, що він проводив експертизу на предмет встановлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 . У січні 2016 р. він не зміг дати висновок, оскільки була відсутня історія хвороби. Потім була надана історія хвороби і він, за медичними документами, провів експертизу. У висновку експертизи №440 ним була допущенна технічна помилка, зазначено дату можливого утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_8 13 січня 2016 року, замість правильної 7 січня 2016 року. Крім того, згідно висновку експертизи у ОСОБА_8 тяжка тупа травма правого ока з розривом білкової оболонки очного яблука та відшаруванням сітчатки ока. Вказана травма є тяжкою, оскільки потягла за собою повну втрату зору правого ока. Тілесні пошкодження виникли від дій тупого предмета, можливо 7 січня 2016 року, при обставинах, на які вказує потерпіла. При цьому експертом не виключена можливість спричинення травми правого ока ОСОБА_8 при нанесенні удару рукою, скоріш за все від удару кулаком, так як був забій очного яблука. Сила удару була значною. Такий удар міг бути нанесений як прямо, так і збоку. Удар міг бути нанесений жінкою. Час звернення потерпілої до лікаря не має значення для наслідків травми втрати зору, оскільки між самими ударом та травмою ока існує прямий причинний зв`язок. Оскільки на момент проведення експертизи минуло більше 3 місяців, тому можна однозначно сказати про повну втрату зору на праве око. Крім того, втрата зору на одне око, може з часом призвести до втрати зору іншого здорового ока. ОСОБА_8 встановлена інвалідність ІІІ групи безстроково.
Зазначені покази узгоджуються з доказами, наданими органами досудового розслідування: протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 січня 2016 року, висновком експерта №440 від 10 липня 2016 року, з урахуванням пояснень експерта.
Всі надані суду докази узгоджуються не тільки між собою, а також із показами самої обвинуваченої про фактичні обставини події.

Доводи обвинуваченої, яка заперечує завдання удару такої сили, від якого настали тілесні ушкодження встановлені експертом, спростовані наданими доказами.

Доводи про те, що потерпіла могла отримати вказане тілесне ушкодження в іншому місці від іншої особи є надуманими, матеріалами провадження повністю спростовуються, адже жоден свідок не вказував на це. Суду надані докази того, що до сварки із ОСОБА_6 потерпіла тілесних ушкоджень не мала.

Обвинуваченою спотворюються покази потерпілої, так як остання не вказувала про те, що тілесні ушкодження вона отримала 6 січня 2016 р. Потерпіла зазначала що 6 січня 2016 р. обвинувачена першого разу прийшла до ОСОБА_9 і прогнала його гостей, а тілесні ушкодження вона отримала вже 7 січня 2016 р., коли потерпіла повернулася у домівку до ОСОБА_9 і туди ж повторно прийшла ОСОБА_6 .

Судом визнано допустимими доказами покази свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 які хоча і є близькими родичами потерпілої і безпосередньо не були присутніми підчас події, однак покази зазначених осіб повністю узгоджуються з іншими доказами у провадженні, в той час як версія обвинуваченої про її непричетність до скоєного, спростована.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про визнання винною ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження, є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, та фактичних обставин кримінального провадження, приймаючи до уваги положення ст.ст.65-68 КК України колегія суддів погоджується з розміром і видом покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_6 .

Колегії суддів прийшла до висновку, що, суд першої інстанції приймаючи рішення про відшкодування шкоди потерпілій, не навів переконливих доказів на підтвердження висновків щодо задоволення цивільного позову потерпілої, а саме в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

При розв`язанні цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди місцевий суд, враховуючи, що спричинене потерпілій тілесне ушкодження завдало тяжкі наслідки, порушило функції її життєдіяльності, остання була вимушена пройти тривалий курс лікування, перенести декілька операцій, купувати ліки, внаслідок спричинення тяжкого тілесного ушкодження, вона стала інвалідом ІІІ групи, задовольнив позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши на користь останньої замість заявленої суми у розмірі 100 000 грн., 80 000 грн.

Однак колегія суддів вважає, що при визначені розміру цивільного позову місцевим судом не повною мірою враховано вимоги статей 23, 1167 ЦК України, зокрема обставини за яких було завдано шкоди, матеріальний стан обвинуваченої, а тому вважає його необґрунтовано завищеним, в наслідок чого в сума моральної шкоди підлягає зменшенню до 15 000 грн. При цьому, суд приймає до уваги, що потерпіла не позбавлена можливості, за наявності підстав звернутися до суду із цивільним позовом.

Виклад фактичних обставин, відомості щодо кваліфікації дій обвинуваченої і доведеності її вини, розміру призначеного покарання, а також суми стягненої на відшкодування матеріальної шкоди зазначених у вироку суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи, і залишає їх без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , задовольнити частково, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме стягнення із ОСОБА_6 на корить потерпілої ОСОБА_8 суми моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4