Справа № 462/6439/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/423/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2017 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0003688 від 13.10.2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 гривень, постановлено виконувати самостійно.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» 2360 грн. 40 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат та долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 2.10.2016 року близько 00.00-01.00 год., перебуваючи на вул. Городоцька, 84 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей, проник в приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень.
Крім цього, 18.10.2016 року близько 01.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом віджиму вхідних дверей, проник в приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень.
Також, 07.11.2016 року, в період часу з 19.55 год. по 19.57 год., перебуваючи на АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей, проник в приміщення «Кредобанк», звідки таємно викрав сканер марки «Canon Lide 220», вартістю 2360,40 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити від його відбування з випробуванням. Крім того, просить цивільний позов та судові витрати стягнути з держави. Просить зарахувати строк попереднього ув`язнення.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання повинен був врахувати обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку, позитивну характеристику за місцем проживання. Зазначає, що вчинив злочин у зв`язку зі збігом тяжких особистих сімейних обставин. Крім того, у зв`язку з відсутністю можливості сплатити судові витрати та цивільний позов просить компенсувати їх за рахунок держави.

Прокурор у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочині та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, із врахуванням покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2016 року, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та штрафу у розмірі 850 гривень. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

В мотивах апеляційної скарги, прокурор покликається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не застосував положення ст. 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги прокурора, прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження №0003688, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегією суддів встановлено, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше судимий за корисливий злочин, неодружений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг щодо нього не поступало, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Не заслуговують на увагу колегії суддів покликання обвинуваченого на те, що суд першої інстанції повинен був врахувати як обставини, що пом`якшують покарання позитивну характеристику з місця проживання, а також те, що він не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку, оскільки зазначені дані є такими, що характеризують особу обвинуваченого.
Крім того, колегія суддів відкидає твердження обвинуваченого про вчинення ним злочину у зв`язку зі збігом тяжких особистих сімейних обставин, з огляду на те, що він раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності та після постановлення цього вироку засуджений вироком Галицького районного суду м.Львова.
Будь-яких доказів неможливості сплати судових витрат та цивільного позову обвинуваченим не надано, а відтак у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.
Покликання обвинувачення про зарахування йому строку попереднього ув`язнення колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу, через те, що у межах зазначеного кримінального провадження обвинуваченому не обирався запобіжний захід.
Разом з цим, колегія суддів вважає обгрунтованим твердження прокурора про необхідність скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається із вироку, суд першої інстанції визнав винним обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2016року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 гривень, постановив виконувати самостійно.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 10. постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, не зважаючи на це, має застосовувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком, та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Суд першої інстанції при призначенні покарання за наявності кількох вироків не застосував положення ст. 71 КК України, що є підставою для скасування вироку.
Крім того, скасування вироку в частині призначення покарання та використання судом апеляційної інстанції положень ст. 71 КК України тягне за собою застосування до обвинуваченого більш суворого покарання, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, є підставою для ухвалення нового вироку в цій частині.
Отже колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід визнати винним в тому, що він 02.10.2016 року близько 00.00-01.00 год., перебуваючи на вул. Городоцька, 84 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей, проник в приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень.
Крім цього, 18.10.2016 року близько 01.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом віджиму вхідних дверей, проник в приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень.
Також, 07.11.2016 року, в період часу з 19.55 год. по 19.57 год., перебуваючи на АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей, проник в приміщення «Кредобанк», звідки таємно викрав сканер марки «Canon Lide 220», вартістю 2360,40 гривень.
При призначенні покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливий злочин, неодружений, не працює, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, обставин, що обтяжують покарання колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2017 року в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 29.08.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

У задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4