Справа № 180/884/15-к
Провадження № 1-кп/0182/134/2017
У Х В А Л А
Іменем України
17.02.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики, які були враховані при обрані запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не минули, він може переховуватись від суду, може незаконного впливати на потерпілих та свідків.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке було підтримане захисником.

Вислухавши думки сторін, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення клопотання обвинуваченого з наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Ухвалою колегії суддів Марганецького міського суду від 03.07.2015 року запобіжний захід обвинуваченому був змінений на домашній арешт і обвинувачений, згідно матеріалів провадження з`являвся до суду до моменту постановлення колегією суддів вироку.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає можливим змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

На підставі наведеного та керуючись ст. 314 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати у відношенні ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_7 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

- за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

-
Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_7 до 17.04.2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3