Справа № 721/264/17
Провадження №1-кп/713/100/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.05.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 05.02.2017 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою повною загальною середньою, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 04.02.2017 року, біля 22.30 год., керуючи автомобілем марки «Фольцваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 в с. Дихтинець Путильського району Чернівецької області по вул. Головній на автомобільній дорозі сполученням «Чернівці-Руська» на 104+100 км, не впорався з керуванням, виїхавши на зустрічну смугу, допустив наїзд передньою лівою частиною на пішохода ОСОБА_5 жителя с. Греблене Путильського району Чернівецької області.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 10.1 «Правил дорожнього руху України», що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_5 згідно висновку СМЕ №40 від 13.03.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, рваної рани лобно скроневої ділянки зліва, забою грудної клітки зліва, закритого перелому 6, 7, 8 ребер зліва, закритого перелому лонної кістки зліва, забою правого передпліччя і м`яких тканин обличчя. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, або ударів об такі, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

10.04.2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яку учасники процесу під час проведення підготовчого судового засідання просили затвердити.

Відповідно до умов угоди потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій за ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, враховуючи те, що ОСОБА_4 зобов`язався відшкодувати завдані ОСОБА_5 збитки: 10000,00 грн. до 01.01.2018 року, 10000,00 грн. до 01.01.2019 року та 10000,00 грн. до 01.01.2020 року, щиро розкаявся, сторони угоди узгодили міру покарання ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі триста мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того, сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, просив затвердити укладену між ним та потерпілим ОСОБА_5 угоду про примирення на підставі ст.ст.469, 471 КПК України. Підтвердив, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що шкода йому обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодована частково, зобов`язався відшкодувати завдані збитки: 10000,00 грн. до 01.01.2018 року, 10000,00 грн. до 01.01.2019 року та 10000,00 грн. до 01.01.2020 року. Просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні прокурор щодо затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , укладеної 10.04.2017 року не заперечувала, вважала, що є всі підстави для затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд дійшов висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, строк відшкодування завданої шкоди, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.286 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про примирення укладеної між ним та потерпілим ОСОБА_5 10.04.2017 року в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами, вважає, що таке покарання належить призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення укладену 10 квітня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000 0020 від 05.02.2017 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 мінімумів доходів громадян 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень) в дохід держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речовий доказ - автомобіль марки «Фольцваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику ОСОБА_4 залишити за ним.

Речові докази сейф-пакети №2190463 та №0093462, у яких знаходяться: осип, скло, дзеркало заднього виду автомобіля, які знаходяться на зберіганні у Путильському ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення автотехнічної експертизи у сумі 1055,50 грн. (одна тисяча п`ятдесят п`ять гривень 50 коп.).

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1