Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/490/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,.
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія № 112» справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 18.10.2010 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст.ст.315 ч.2, 317 ч.1, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки.
Засуджений: 31.01.2014 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст..309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано не відбуте покаранням за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.10.2010 року і остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 21.09.2012 року по 15.05.2013 року.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19.01.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.01.2014 року строк попереднього ув`язнення в період часу з 21.09.2012 року по 15.05.2013 року, у відповідності до ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Постановою начальника Копичинської виправної колонії (№112) від 06.06.2014 року переведений із дільниці ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії, -
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та пояснив, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_6 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 вважав, що клопотання засудженого підлягає до задоволення, оскільки останній довів своє виправлення.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого, ОСОБА_5 відбуває покарання з 05.03.2014 року.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 06.03.2014 року.
За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом покарання у Копичинській виправній колонії (№112) відбуває з 16.03.2014 року.
Працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації різноробочим. До роботи відноситься добре, поставлені завдання виконує.
За період відбування покарання у Копичинській виправній колонії (112) допустив одне порушення установленого порядку відбування покарання, яке виразилось у вживанні спиртних напоїв на дільниці соціальної реабілітації. За дане порушення було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення в ДІЗО терміном на 3 доби. Стягнення достроково зняте у встановленому законом порядку. На даний час характеризується позитивно. Намагається дотримуватися встановленого порядку відбування покарання та розпорядку дня установи. Адміністрацію колонії 7 раз заохочувався.
У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Намагається виконувати роботи по самообслуговуванні, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», яку реалізував в повному обсязі.
Соціально корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування, телефонних розмов та особистих побачень.
За період відбування покарання вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється у вчиненому.
Заохочувальній нормі закону щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст..81 КК України, підлягав після фактичного відбування ? частини призначеного судом строку покарання - 02.01.2017 року. Постійно діючою комісією Копичинської виправної колонії (№112) (протокол №1 від 12.01.2017 року) засудженому було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.
Заслухавши засудженого, представника адміністрації колонії, думку прокурора, суд вважає, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою, чесним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому його слід умовно-достроково звільнити від відбування покарання.
На підставі викладеного клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 537,539 КПК України, ст.81 КК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, -
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання, який становить 1 (один) рік 1 (один) місяць.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1