АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004651від 23 листопада 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2016 року, ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрогобич Львівської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз :

25 жовтня 2012 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України. Звільнений з місць позбавлення волі 10.05.2016 року за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.15 , ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Відповідно до ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 26 листопада 2016 року по 12 грудня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 200 грн.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 22листопада 2016 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Зара», який розташований на першому поверсі ТРЦ «Мост Сіті Центр» по вул.Глінки, 2 в м.Дніпро, таємно, умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, викрав джинси чоловічі синього кольору вартістю 1 299 грн., чим спричинив ТОВ «ЗАРА Україна» матеріальну шкоду на вказану суму.

З викраденим майном ОСОБА_7 намагався залишити місце злочину, проте виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити і розпорядитися викраденим майном з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий за межами касової зони працівниками охорони магазину.

З апеляційної скарги ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений вважає вирок суду надто суворим та просить пом`якшити йому покарання. На його думку, суд не врахував його щиросердне зізнання, ті обставини, що він є сиротою, сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи обвинуваченого про призначення йому надто суворого покарання є неспроможними з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_7 не встановлено.

При обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд врахував дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, позитивно характеризується за місцем проживання, його відношення до скоєного. Відповідно до ст.12 КК України вчинений злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання неможливо без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого про призначення йому більш м?якого покарання задоволенню не підлягає.

На момент апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 , з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України,відбув строк призначеного покарання, у зв?язку з чим ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2016 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: