Справа № 307/766/17/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.04.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-сс/777/163/17 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2017 про застосування щодо підозрюваного за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 16.03.«2016» про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (заборона підозрюваному залишати житло з 23 по 7 годину) щодо підозрюваного за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , за таких обставин.
Обставини вчинення злочину підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами: оглядом місця події та схеми до нього від «15.05.2016»; показаннями ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідчий звернувся до місцевого суду з відповідним клопотанням, яке обґрунтував тим, що підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, основним засобом для існування та заробітком коштів підозрюваного є сезонні роботи, а перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на «потерпілих» та свідків, вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років.
Слідчий вважає, що інший, менш суворий ніж тримання під вартою, запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді, при вирішенні ним питання про відмову в задоволенні клопотання слідчого враховано: 1) вимоги п. 3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення; 2) ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, підозрюється у вчиненні необережного кримінального правопорушення і вину свою визнає. Крім цього законний представник неповнолітньої потерпілої у своїй заяві просить не обирати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою..
З наведених підстав слідчим суддею застосовано запобіжний захід, однак менш суворий ніж тримання під вартою домашній арешт з 23 по 7 годину, з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого та прокурора за першою вимогою і у вказаний період часу не залишати місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду.
Попереджено ОСОБА_6 , що у разі невиконання ним обов`язків у даній ухвалі слідчого судді, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постановлену щодо ОСОБА_6 вказану ухвалу слідчого судді від 17.03.2017 і постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, основним засобом для існування та заробітком коштів підозрюваного є сезонні роботи, а перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, при обтяжуючих обставинах перебував у стані алкогольного сп`яніння; може незаконно перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого та обговоривши доводи сторін, колегія апеляційного суду визнає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
За день до апеляційного розгляду даного провадження з Тячівської місцевої прокуратури надійшло повідомлення про те, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України подано Тячівському районному суду Закарпатської області для судового розгляду.
Відповідно до положення ч.3 ст.315 КПК України місцевий суд під час підготовчого судового засідання має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Колегія апеляційного суду визнає, що слідчий суддя під час розгляду вказаного клопотання слідчого правильно визнав, що вказані у клопотанні слідчого ризики наразі не підтверджуються жодними доказами; ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від досудового розслідування не вбачається з урахуванням вчиненого ним необережного злочину, його особи, молодого віку та обставин кримінального правопорушення.
Слідчим та прокурором не доведено того, що підозрюваному ОСОБА_6 неможливо застосувати менш суворий ніж тримання під вартою запобіжний захід. Останній не є судимим, має своє місце проживання.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, оцінивши обставину можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано застосував у відношенні ОСОБА_6 менш суворий ніж винятковий запобіжний захід домашній арешт, для запобігання наведеному вище ризику, зазначеному у клопотанні.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі доведеності його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.
Лише дана обставина, на яку також посилається у своєму клопотанні слідчий, не може бути підставою для застосування у відношенні ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідно до ч.1 ст.183 КПК України є винятковим.
Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 у своїй заяві просить не обирати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.п.28).
В даному випадку слідчий суддя обґрунтовано застосував у відношенні ОСОБА_6 альтернативний, менш суворий ніж тримання під вартою запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Так, ОСОБА_6 не є судимим, має своє місце проживання з сім`єю, виключно позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 25,26).
Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає, що оскаржена ухвала слідчого судді про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту від 17.03.2017 є законна та ґрунтується на матеріалах провадження.
Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постановлену щодо підозрюваного ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2017 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: