Ухвала іменем україни 20 березня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкас від 17 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Олександрівки Костопільського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , судимого 23 квітня 2009 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 187 КК, ч. 2 ст. 186 КК, ст. 69 КК, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією частини майна яке є його власністю,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК,

у с т а н о в и в:

Зазначеним вироком, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він повторно 19 квітня 2016 року в період з 20.00 год. по 21.00 год. за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, біля зупинки «Зоопарк» по вул. Смілянській в м. Черкасах підійшли до ОСОБА_5 , невстановлена особа ззаду обхопила його руками а ОСОБА_4 завдав удар рукою в обличчя, заподіявши легких тілесних ушкоджень, від чого потерпілий впав. Після цього вони заволоділи його грошима і майном на загальну суму 3942 грн.

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про зміну постановлених щодо нього судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через суворість. Зазначає, що суд безпідставно не врахував наявних пом`якшуючих обставин, оскільки він визнав вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно. Просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 2 ст. 186 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК є тяжким, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. Крім того, суд обґрунтовано зазначив про відсутність пом`якшуючих покарання обставин, зазначивши, що засуджений вину визнав лише частково, заперечував той факт, що злочин він вчинив не сам. З огляду на це суд призначив ОСОБА_4 мінімальне покарання, визначене в санкціїч. 2 ст. 186 КК, але не знайшов підстав для звільнення від його відбування.

Таким чином, призначивши засудженому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, суд не порушив вимог статей 6567 КК, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкас від 17 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3