Ухвала
іменем україни
1 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу судді-доповідача Апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2016 року, якою повернуто його апеляційну скаргу на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 5 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2013 року затверджено угоду від 27 вересня 2013 року про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися адвокатською діяльністю строком 3 роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вказане рішення місцевого суду ОСОБА_7 оскаржив в апеляційному порядку.

Суддя-доповідач апеляційної інстанції ухвалою від 25 липня 2016 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що він не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а провадження направити на новий апеляційний розгляд, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що апеляційний суд помилково повернув його апеляційну скаргу, оскільки відповідно до положень КПК України він є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_6 .

На касаційну скаргу надійшли заперечення від ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника ОСОБА_7 , який підтримав касаційну скаргу, засудженого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення касаційної скарги, пояснення прокурора, який не заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Стаття 394 КПК України визначає перелік осіб, які можуть оскаржити вирок суду першої інстанції, ухвалений на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у главі 31 КПК, кореспондується із положеннями статті 24 КПК й розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на оскарження судових рішень (ст.ст. 55, 129 КУ).

Таким чином, якщо особа не будучи наділеною процесуальним статусом, який згідно положень ст. 394 КПК України надає їй право на оскарження судового рішення, за умови, що дане судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, то ця обставина не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції.

Як вбачається з вироку районного суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, будучи адвокатом Ріпкинської юридичної консультації адвокатського об`єднання «Чернігівська обласна колегія адвокатів» з метою сприяння одержанню неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, вступив з злочинну змову з особою щодо якої клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності перебуває на розгляді у Чернігівському районному суді Чернігівської області, за постановлення виправдувального вироку у кримінальному провадженні №0000001 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Таким чином відсутність у вироку вказівки на прізвище судді не означає неможливість його ідентифікації, оскільки відповідно до ч.2 ст.2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Отже, посилання у вироку на судове рішення, в конкретному кримінальному провадженні, яке необхідно було постановити у зв`язку з отриманням неправомірної вигоди ОСОБА_6 ідентифікує особу судді в провадженні якого перебувала справа.

З огляду на це висновки суду, викладені у вироку щодо ОСОБА_6 є констатацією винуватості судді ОСОБА_7 у вчиненні діянь, які інкриміновані ОСОБА_6 .

Така преюдиція щодо винуватості судді не лише входить в колізію з нормами КПК щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 7 КПК загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

За таких обставин ОСОБА_7 , хоча і не був визнаний учасником кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , вправі захищати свої права, свободи та інтереси, яких стосується вирок у даному провадженні, шляхом звернення до апеляційної інстанції з його оскарженням.

Керуючись статтями 433,434-439 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу судді-доповідача Апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2016 року, якою повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 5 листопада 2013 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3