Справа №597/232/17
Провадження №1-кп/597/18/2017
ВИРОК
"06" березня 2017 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

В третій декаді січня 2017 року до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_6 з проханням про вирішення питання, щодо неоформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України та повернення посвідчення водія, яке було у нього вилучено 19.01.2017 року. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за вирішення вищевказаного питання, реалізуючи який, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 , що йому за це необхідно заплатити 3000 гривень. ОСОБА_6 , розцінюючи дії дільничного офіцера поліції ОСОБА_4 як вимагання неправомірної вигоди, вважаючи, що невиконання його злочинних вимог може призвести до настання шкідливих наслідків для його прав та інтересів, вимушений був погодитись. 27.01.2017 року близько 15год. 30хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на одній із вулиць м.Заліщики Тернопільської області, у салоні автомобіля «Сітроен Берлінго» державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві користування належить ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю, передав останньому неправомірну вигоду в сумі 3000 гривень, які поклав завернутими в аркуш паперу формату А4 у речовий ящик зазначеного автомобіля.
Таким чином, ОСОБА_4 , працюючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області відповідно до наказу начальника ГУНП в Тернопільській області 3284 о/с від 02.12.2016, будучи відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, права та обов`язки якого визначені Законом України «Про Національну поліцію», тобто являючись службовою особою, та згідно ст.3 ч.1 п.1 п.п. «з» Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення кор упційного правопорушення, до повноважень якого згідно Типової посадової інструкції дільничного офіцера поліції сектору превенції Заліщицького відділення поліції ГУНП в Тернопільській області, затвердженої начальником Заліщицького відділення поліції ГУНП в Тернопільській області 30.12.2016, серед іншого належить здійснення превентивної діяльності, спрямованої на запобігання учинення правопорушень, виявлення причин та умов, що сприяють учиненню правопорушень, вжиття, в межах компетенції, заходів щодо їх усунення, припинення адміністративних правопорушень, складання протоколів за адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначених ст.222 КУпАП, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень, у тому числі за порушення правил дорожнього руху його учасниками, діючи умисно, використовуючи надані службові повноваження усупереч інтересам служби, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив кримінальне правопорушення, яке органом досудового розслідування кваліфіковане за ст.369-2 ч.2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Розглядаючи в порядку ст.474 ч.3 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369-2 ч.2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.ч.4, 5 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.ч.1, 2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди, укладеної 15.02.2017 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_4 за ст.369-2 ч.2 КК України узгодженої сторонами угоди про визнання винуватості міри покарання.
Суд також вважає, що необхідно скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2017 року на грошові кошти та інше майно вилучене у ОСОБА_4 27.01.2017 року, зокрема, грошові кошти в сумі 3000 гривень (6-ти грошових купюр, номіналом 500 грн. кожна), контрольний марлевий тампон та тампони, за допомогою яких проводились змиви з рук ОСОБА_4 , мобільний телефон Нокіа С7 чорного кольору IMEI НОМЕР_2 із СІМ-картою оператора Діджус, грошові кошти у сумі 100 гривень.
Вирішуючи долю речових доказів по даному кримінальному провадженні - грошових коштів в сумі 3000 гривень (6-ти грошових купюр, номіналом 500 грн. кожна), контрольного марлевого тампона та тампонів, за допомогою яких проводились змиви з рук ОСОБА_4 , суд вважає, що відповідно до ст.96-2 ч.5 КК України не слід застосовувати спеціальну конфіскацію 3000,00 гривень, які були предметом злочину, оскільки дані грошові кошти, що знаходяться на рахунку в Тернопільській філії Експортно-імпортного банку України являються власністю УСБУ в Тернопільській області та підлягають поверненню, контрольний марлевий тампон та тампони, за допомогою яких проводились змиви з рук ОСОБА_4 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області слід знищити після набрання вироком законної сили.
Також суд вважає, що мобільний телефон Нокіа С7 чорного кольору IMEI НОМЕР_2 із СІМ-картою оператора Діджус та грошові кошти у сумі 100 гривень, які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області слід після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2017 року на грошові кошти та інше майно вилучене у ОСОБА_4 27.01.2017 року, зокрема, грошові кошти в сумі 3000 гривень (6-ти грошових купюр, номіналом 500 грн. кожна), контрольний марлевий тампон та тампони, за допомогою яких проводились змиви з рук ОСОБА_4 , мобільний телефон Нокіа С7 чорного кольору IMEI НОМЕР_2 із СІМ-картою оператора Діджус, грошові кошти у сумі 100 гривень.
Речові докази по даному кримінальному провадженні:
грошові кошти в сумі 3000 гривень (6-ти грошових купюр, номіналом 500 грн. кожна), які були предметом злочину та знаходяться на рахунку в Тернопільській філії Експортно-імпортного банку України повернути після набрання вироком законної сили власнику - УСБУ в Тернопільській області;
контрольний марлевий тампон та тампони, за допомогою яких проводились змиви з рук ОСОБА_4 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області після набрання вироком законної сили знищити.
Мобільний телефон Нокіа С7 чорного кольору IMEI НОМЕР_2 із СІМ-картою оператора Діджус та грошові кошти у сумі 100 гривень, які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1