АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №623/526/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1424/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.162, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України
УХВАЛА
Іменем України
03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.04.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Пимонівка Ізюмського району Харківської області, громадянка України, з повною загальною середньою освітою, заміжня, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працююча, раніше не судима, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджена за: - ч.1 ст.162 КК України 50 мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.;

- ч.1 ст.185 КК України 50 мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.;

- ч.1 ст.357 КК України 2(два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 2(два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, якщо вона на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно вироку17.01.2017р., у період з 14год. 00хв. по 16год. 30хв., ОСОБА_7 з метою викрадення банківської картки ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , в порушення встановленого законом порядку, усупереч волі законного володільця, шляхом відкриття запірного пристрою на вхідній двері, незаконно проникла до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 , чим порушила право потерпілої на недоторканість житла.

Після чого, знаходячись без дозволу власника ОСОБА_8 у будинку АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, таємно викрала офіційний документ-банківську картку ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , для подальшого зняття з неї грошових коштів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , близько 08год. 30хв. 18.01.2017р., використовуючи банкомат, розташований у відділенні банку ПАТ «Ощадбанк» по вул. Паромна, 6 в м. Ізюм Харківської області, діючи з корисливих мотивів, здійснила банківську операцію зняття грошових коштів в сумі 6000грн. з раніше викраденої нею банківської картки ПАТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_8 , тим самим умисно таємно викрала гроші на загальну суму 6000грн., чим спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильністю призначення покарання за ч.1 ст.357 КК України, а також невідповідністю призначеного покарання за ч.1 ст.185 КК України тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Тому апелянт просить вирок в цій частині скасувати та ухвалити новий яким призначити за: ч.1 ст.162 КК України штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.; ч.1 ст.357 КК України штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.; ч.1 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 2(два) роки позбавлення волі та відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, якщо вона на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.28-29), фактичні обставини справи встановлені судом у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою в резолютивній частині вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Як, вбачається з вироку (т.1 а.с.29) суд призначив ОСОБА_7 за: ч.1 ст.162 КК України 50 мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.; ч.1 ст.185 КК України 50 мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.; ч.1 ст.357 КК України 2(два) роки позбавлення волі.

Види покарань передбачені ст.51 КК України, натомість призначеного обвинуваченій покарання за ч.1 ст.162, ч.1 ст.185 КК України законодавцем не передбачене.

Крім того, не вказавши вид призначеного покарання, суд визначив його розмір у «мінімумів доходів громадян», що суперечить ч.2 ст.53 КК України, яка визначає, що розмір штрафу визначається в «неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Отже, колегією суддів встановлено, що судом не визначений вид та розмір покарання що слід вважати істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону оскільки такі порушення вимог цього Кодексу перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення тобто допустив порушення передбачене ч.1 ст.412 КПК України.

Поряд з цим, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку (т.1 а.с.29) випливає, що за ч.1 ст.357 КК України суд призначив покарання у виді 2 років позбавлення волі, що не передбачено санкцією вказаної норми і суперечить вищенаведені й нормі.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції призначив більш суворе покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, як і вказує прокурор тобто допустив порушення передбачене п.4 ч.1 ст.413 КПК України.

Вказані вище порушення, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку суду.

Разом з наведеним, виходячи з повноважень апеляційної інстанції колегія суддів приходить до висновку, про відсутність процесуальної можливості виправити допущені порушення, оскільки суд фактично не призначив за двома статтями покарання, а тому вважає необхідним вирок суду скасувати і керуючись загальними засадами кримінального провадження передбаченими ст.7 та ч.6 ст.9 КПК України призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.405, 407, п.п.3, 4 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412, п.4 ч.1 ст.413, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.04.2017р. відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді