Дата документу Справа № 314/4390/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/120/17
Єдиний унікальний № 314/4390/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000638, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 липня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Новоселівка, Сімферопольського району АР Крим, громадянина України, що має базову середню освіту, не одруженого, має малолітню дитину офіційно не працевлаштованому, який ніде не зареєстрований, що фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому 16.12.2013 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, який 12.02.2016 звільнився з Дружелюбівського ВІД Запорізької області (№1) за відбуттям терміну покарання;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 64 грн.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання продовжено до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 09 травня 2016 року, приблизно о 01-30 годині, ОСОБА_8 знаходячись навпроти буд. №103, розташованого по вул. Зарічній в смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої у момент заподіяння, підбіг у вказаному місці до ОСОБА_9 , та, знаходячись позаду неї, застосовуючи м`язову силу своєї правої руки, схопив її за волосся та повалив на землю обличчям до низу. Після цього ОСОБА_8 , з метою подальшого викрадення чужого майна, почергово своєю обутою ногою наніс останній три удари в область спини ззаду, та, утримуючи тіло останньої своєю рукою, користуючись її тимчасовою безпорадністю, у грубій формі наказав віддати гроші в сумі 64 гривні, що та одразу виконала, побоюючись подальшого застосування насильства з боку ОСОБА_8 до себе. Далі ОСОБА_8 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку злочину, вихопив з руки потерпілої належний їй мобільний телефон «Nokia 101», в корпусі чорного кольору, вартістю 700 гривень в якому зберігалися сім-карти мобільних операторів «МТС» та «КиївСтар», що не мають матеріальної вартості, тим самим умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів заволодів даним майном, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 764 гривні, та у подальшому зник з місця пригоди.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, зазначає, що ОСОБА_8 12.02.2016 року звільнився з Дружелюбівського ВЦ після відбуття покарання у вигляді обмеження волі, а новий злочин вчинив вже 09.05.2016 року, тобто через три місяці після звільнення.З огляду на це, прокурор вважає, що застосування судом положень ст. 75 є неефективним. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу;
перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину, при обставинах, наведених у вироку від 25 липня 2016 року, у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, місцевий суд виходив з того, що останній щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні малолітню дитину.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд при звільненні обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, в повній мірі врахував дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і відсутність обставин, що обтяжують покарання і обрав таке покарання, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, тобто таким, що відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обране обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років зі звільненням від відбування покарання відповідно до вимог ст.75 КК України з випробуванням строком 3 роки, що відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав до скасування вироку за обставинами, на які посилався у скарзі прокурор.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення.
Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 липня 2016 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4