Справа № 296/1971/17
УХВАЛА
Іменем України
10 березня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000008 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0000008 від 30.01.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день та час, у невстановленому слідством місці, ОСОБА_5 незаконно, з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», масою 44.866 грам, в перерахунку на суху речовину, з метою подальшої передачі його у місця позбавлення волі - Житомирської установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 8 (далі УВП №8), для невстановлених слідством засуджених та слідчо-арештованих осіб. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , у невстановленому слідством місці та за невстановлених слідством обставин зберігав з метою збуту вказаний наркотичний засіб до 29.11.2013.

В подальшому, 29.11.2013 о 13 годині 48 хвилин ОСОБА_5 знаходячись на 6-му поверсі сходинкового майданчику будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , який на той час обіймав посаду молодшого інспектора відділу режиму і охорони 1 категорії Житомирської УВП № 8 (який 26.01.2015 засуджений Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 364 КК України на 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений з встановленням іспитового строку 3 роки) незаконно збув йому особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», масою 44.866 грам, в перерахунку на суху речовину, з метою подальшої передачі його засудженим та слідчо-арештованим особам, які відбувають покарання у Житомирській УВП № 8, за що передав грошові кошти в сумі 200 грн. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_7 незаконно переніс до місця свого проживання, де незаконно зберігав до 01.12.2013.

Після цього, 01.12.2013 року близько 06 години 45 хвилин під час спроби переміщення 7 пакунків з особливо небезпечним наркотичним засобом, один з яких масою 44.866 грам, для засуджених та слідчо-арештованим особам, які відбувають покарання у Житомирській УВП № 8, що розташоване за адресою: м. Житомир вул. Ватутіна 172, ОСОБА_7 було затримано та в ході особистого обшуку виявлено та вилучено зазначені 7 пакунків з особливо небезпечним наркотичним засобом, один з яких масою 44.866 грам.

Дані дії органам досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України.

28.05.2015 року слідчим СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.05.2015 року слідчим СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5

02.12.2016 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09.03.2017 року ОСОБА_5 був затриманий невстановленими працівниками патрульної поліції та доставлений до СУ ГУНП в Житомирській області.

10.03.2017 року слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання слідчого обгрунтовано тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 10 років, зазначалося, що на даний час за місцем проживання та реєстрації підозрюваний відсутній, останній ухиляється від явки до органу досудового розслідування, що перешкоджає проведенню з ним слідчих (розшукових) дій і прийняттю процесуального рішення по кримінальному провадженню, а також вказувалося на можливість незаконно впливу на свідків, та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали та наголосили, що підозрюваний ОСОБА_5 з травня 2015 року переховується від слідства, за місцем свого проживання останній був відсутнім, у зв"язку з чим 28.05.2015 року слідчий передав матері ОСОБА_5 - ОСОБА_9 повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, яку остання отримала для передання сину під підпис. Також вказували, що через невстановлення місцезнаходження ОСОБА_5 останній був оголошений у розшук, у зв"язку з чим вказувала на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та вказували на неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м"якого запобіжного заходу.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини та роз"яснення Вищого спеціалізовного суду з розгляду цивільних і криміеальних справ вказувала на недоведеність слідчим та прокурором наявності обгрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 307 КК України, недоведеність підстав вважати наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недоведеність недостатності застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, у зв"язку із чим просила у задоволенні клопотання слідчого відмовити повністю.

Підозрюваний у судовому засіданні свою причетність до інкримінованого злочину повністю заперечував, вказував, що протягом 2014 року більше десяти разів з"являвся на виклики слідчого у якості свідка, а надалі жодного разу слідчим не викликався. Зазначав, що раніше проживав за адресою: АДРЕСА_3 зі своєю дружиною, надалі з початку 2016 року почав проживати зі своєю дружиною та матір"ю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказував, що у 2015 році мав неофіційну роботу водієм маршрутки у м.Києві, з графіком роботи тиждень через тиждень, у зв"язку з чим виїзжав з місця проживання у м.Житомирі. Крім того, підозрюваний пояснював, що повідомлення про підозру його мати йому не передавала та жодної інформації не повідомляла та вказував, що у 2016 році він змінив номер мобільного телефону.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Стаття 5 § 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини забезпечує особам, які заарештовані або затримані за підозрою в вчиненні кримінального злочину, гарантію від безпідставного чи невиправданого позбавлення волі (див. рішення Aquilina v. Malta of 29 April 1999, § 47, T.W. v. Malta 29 April 1999, § 41, Sabeur Ben Ali v. Malta 29 June 2000, §28).

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October 1994, Series A no.300, § 55; K.-F. v. Germany judgment of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, judgment of 22 October 1997, § 51).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Так, дослідивши додані до клопотання матеріали, а саме: протокол за результатами негласного розшукового заходу за справою оперативної перевірки №1273 від 17.06.2013 року; рапорт ст. о/у УСБУ в Житомирській області від 16.08.2013 року, складений за наслідком здійснення ОРЗ в межах ОРС №1273 щодо вчинення кримінального правопорушення, пов"язаного з передачами із залученням співробітників ДПтС України, наркотичних засобів на територію ЖУВП №8; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 02.12.2013; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 01.12.2013; висновок судово-хімічної експертизи № 2/1293 від 06.12.2013 року, за яким надана на експертизу подрібнена рослинна речовина зеленого кольору, яка знаходилась зокрема й в одному з семи пакетів (у висушеному стані - 44,866г), є канабісом (марихуаною), яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів; у своїй скукупності дають слідчому судді підстави вважати доведеною наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею у сукупності враховується: тяжкість злочину за ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, конкретні обставини кримінального правопорушення, пов"язаного з передачами із залученням співробітників ДПтС України, особливо небезпечних наркотичних засобів на територію ЖУВП №8, суспільну небезпечність злочину, направленого проти здоров"я нації, а також враховується той факт, що ОСОБА_5 з 28.05.2015 року перебував у розшуку у зв"язку із відсутністю за місцем проживання та реєстрацією, що стверджується наявним в матеріалах справи рапортом ст. о/у ОПВ Житомирської області УДПН НП України ОСОБА_11 від 24.12.2016 про перевірку місцезнаходження ОСОБА_5 за адресою: за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , та був затриманий на підставі ухвал слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02.12.2016 року з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - лише 09.03.2016 року.

Слідчий суддя критично ставиться до свідчень допитаної у судовому засіданні у якості свідка матері підозрюваного - ОСОБА_9 про те, що остання не отримувала від слідчого СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 28.05.2015 року, оскільки зазначене спростовується власноручно написаною свідком розпискою. Також слідчий суддя вважає неправдоподібними свідчення ОСОБА_9 , що остання забула передати своєму сину інформацію про оголошену підозру та його розшук слідчим, при цьому самого факту спілкування із сином, у тому числі після оголошення слідчим підозри ОСОБА_5 , сама ОСОБА_9 не заперечувала.

З огляду на викладені обставини у їх сукупності слідчий суддя дійшов до переконання про доведеність слідчим та прокурором факту ухиляння ОСОБА_5 від явки до органу досудового розслідування, дійшов висновку про доведеність наявності існування ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо загрози подальшого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також неможливість запобігання зазначеному ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є одруженим, надані стороною захисту позитивні характеристики від сусідів на ОСОБА_5 , а також те, що підозрюваний має матір ОСОБА_9 пенсійного віку, однак вважає, що вказані обставини не зменшують суспільну небезпечність кримінального діяння, не усувають встановлені ризики згідно ст. 177 КПК України та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням волі.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 183 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою строком на 60 днів, починаючи обрахунок з моменту фактичного затримання, тобто з 09.03.2017 року з 02 год. 00 хв.

Водночас, згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, беручи до уваги встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, інші обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на думку слідчого судді є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов"язів, передбачених КПК України.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309 КПК України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурорм відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000008 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи обрахунок з моменту затримання з 09 березня 2017 року з 2 год. 00 хв., тобто до 8 травня 2017 року до 2 год. 00 хв.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 183 КПК України визначити підозрюваному ОСОБА_5 , заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира.

За умови внесення вказаного розміру застави ОСОБА_5 чи іншими особами, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із м. Житомира, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця свого проживання або місця роботи.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1