Справа № 477/967/17
Провадження № 1-кп/477/121/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новогигорівка Вітовського району, Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, який неповнолітніх дітей не має, судимого 17.09.2013 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 16.05.2016 року з невідбутим строком 2 місяці 18 днів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
23 липня 2016 року, близько о 19:00 годині, ОСОБА_3 перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_5 , вживав спиртні напої.
В подальшому, з метою заволодіння грошима ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , діючи повторно, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого, шляхом вільного доступу, з гаманця який знаходився на столі у кімнаті будинку, таємно викрав грошові кошти в сумі 5420 гри.
Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В ході судового слідства ОСОБА_3 свою вину в інкримінованого кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що прийшов до ОСОБА_6 додому, де вживав спиртне, та скориставшись тим, що потерпілий вийшов з кімнати, залишивши його одного, викрав з гаманцю гроші.
Свої пояснення ОСОБА_3 підтвердив на досудовому розслідуванні в ході проведення слідчого експерименту за його участю, де на місці показав та розповів обставини здійсненої крадіжки.
Потерпілий ОСОБА_5 також пояснив, що виявив пропажу його грошей після того як у нього в гостях був ОСОБА_7 та відразу звернувся до поліції.
Окрім власного визнання своєї вини, причетність ОСОБА_3 до вказаного кримінального правопорушення підтверджується змістом досліджених письмових доказів.
Так, час та місце скоєного підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно з яким потерпілий ОСОБА_5 повідомив про викрадення його майна (крадіжку) грошей в сумі 5420 грн. ОСОБА_3 23 липня 2016 року близько 19-00 години з його будинку АДРЕСА_1 .
Спосіб скоєної обвинуваченим 23.07.2016 року крадіжки підтверджується змістом протоколу огляду місця події від 24.07.2016 року.
Аналізуючи зібрані за справою докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоєній повторно, що слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття обвинуваченого у скоєному, враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за аналогічний злочин, що дане кримінальне правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення, врахує ступінь та форму його вини та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
В п.26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зазначено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
При визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком суд вважає необхідним частково приєднати невідбуту частину покарання у виді двох місяців позбавлення волі, за попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2013 від 17.09.2013 року, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 71 КК України щодо остаточного покарання.
На підставі ст. 1166 ЦК України, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_5 на суму 5420,00 грн.
Судові та процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч.1, ч. 3 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, до вказаного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2013 року у виді двох місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді одного року двох місяців позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.
Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного приведення вироку до виконання тобто дня затримання засудженого на виконання даного вироку.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 у відшкодування матеріальних збитків 5420,00 грн.
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Не пізніше наступного дня направити потерпілому.
Суддя ОСОБА_1