Справа№751/5480/17
Провадження №1-кс/751/2224/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року місто Чернігів
Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю захисника ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , представника ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор" ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засіданні в режимі відеоконференції з ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор" скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення право на доступ до якісної медичної допомоги,
Встановив:
Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України про забезпечення права на доступ затриманій ОСОБА_4 до якісної медичної допомоги, проведення обстеження на належному рівні стану здоров`я ОСОБА_4 у закладі охорони здоров`я із залученням лікарів фахівців: лікаря кардіолога, лікаря-невропатолога, а у разі потреби інших лікарів. У разі підтвердження необхідності медичної допомоги затриманій ОСОБА_4 в умовах стаціонару Чернігівської обласної лікарні. Відповідальність за забезпечення права ОСОБА_4 на вільний доступ якісної медичної допомоги покласти на уповноважену особу СІЗО м. Чернігів.
Вказує, що ОСОБА_4 хворіє на метаболічну кардіопатію, гіпертонію, судинну вегето дистонію, гіпертензію та потребує медичної допомоги.
Про неодноразовому відвідуванні ОСОБА_4 після обрання їй запобіжного заходу з триманням у СІЗО м. Чернігів від підзахисної ОСОБА_4 стало відомо про те, що після її неодноразового звернення до медичної частини СІЗО м. Чернігів з метою отримання медичної допомоги, а саме проходження повного курсу лікування серцево-судинних захворювань та опорно-рухового апарату і обстеження лікарем кардіологом, лікарем невропатологом, звернення ОСОБА_4 задоволено не було, тобто їй фактично було відмовлено в доступі до якісної медичної допомоги.
Станом на 21.08.2017 року, затриманій ОСОБА_4 не було забезпечено медичне обстеження лікарями фахівцями: лікарем кардіологом, лікарем невропатологом, та іншими лікарями.
В штатному розкладі медичної частини СІЗО м. Чернігів посада лікаря кардіолога та лікаря невропатолога не передбачена.
Враховуючи те, що у штатному розкладі медичної частини СІЗО № 13 посада лікаря кардіолога та лікаря-невропатолога не передбачена, а стан ОСОБА_4 постійно погіршується, що може призвести до непоправних наслідків стану здоров`я останнього ще до постановлення вироку суду, а також відсутність коштів для забезпечення обстеження ОСОБА_4 відповідним спеціалістом на обстеження та лікування до спеціалізованого медичного закладу поза межами СІЗО м. Чернігів.
У судовому засіданні ОСОБА_4 та її захисник подану скаргу підтримали, просили задовольнити. Додатково захисник пояснив, що при його відвідуванні ОСОБА_4 скаржилася, що до затримання мала ряд захворювань, зверталася до лікарні, проходила стаціонарне лікування. Після затримання проходила обстеження в Чернігівській міській лікарні, зверталася до медичної частини СІЗО, але там нема вузьких спеціалістів. На даний час СІЗО надає медичну допомогу в силу можливості, але в зв`язку з відсутністю фахівців, надати належну допомогу не можуть.
ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що не ряд захворювань, при затриманні була поміщена до медичного закладу, але в зв`язку з необхідністю прибуття в судове засідання написала заяву про виписку. При поміщенні в Чернігівській слідчий ізолятор зверталась до медичної частини, просила знеболююче дали пігулку, потім лікувалася самостійно. На запитання слідчого судді ОСОБА_4 пояснила, що до лікарів Чернігівського слідчого ізолятора з приводу огляду та лікування не зверталась, але і пропозицій не було. На запитання захисника в порядку доповнення пояснила, що зверталась до медичної частини, але дати і до кого саме зверталась не пояснила.
Представник Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що ОСОБА_4 не зверталася про надання медичної допомоги. У разі звернення, їй медична допомога буде надана, в тому числі і лікарями спеціалістами.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки при поміщенні до СІЗО ОСОБА_4 була оглянута в Чернігівській міській лікарні, подала відмову про госпіталізацію. До медичної частини Чернігівського слідчого ізолятора ОСОБА_4 не зверталася, права її не порушені. У разі звернення, відповідно до укладених угод з медичними закладами, допомога буде їй надана.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що він є фельдшером медичної частини Чернігівського СІЗО. ОСОБА_4 до нього не зверталася, її оглядав інший медичний фельдшер.
Вислухавши пояснення заявника, захисника заявника, представника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», прокурора, свідка, дослідивши матеріали справи, медичну картку амбулаторної хворої ОСОБА_4 , медичну картку хворої ОСОБА_4 Чернігівського СІЗО, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факту порушення прав ОСОБА_4 на забезпечення належної медичної допомоги, в частині огляду лікарями: кардіологом, невропатологом чи іншим лікарем або стаціонарного лікування, так як з досліджених доказів не встановлені факти звернення ОСОБА_4 до службових осіб органу державної влади в якому зазначена особа тримається під вартою з приводу надання їй такої медичної допомоги, сама ОСОБА_4 також не зазначає таких осіб. Застосовуючи стандарт «поза розумним сумнівом», взагалі не вбачається в діях посадових осіб Чернігівського слідчого ізолятора ані мети, ані жодних спроб створити нелюдські умови утримання для ув`язненої. Фактично скарга базується лише на цитування ряду положень чинного законодавства та практики ЄСПЛ.
В практиці ЄСПЛ сформовано поняття терміну «катування», а саме нелюдське поводження, що має певну мету, таку як отримання інформації чи зізнання або покладення покарання, і є загалом тяжчою формою нелюдського поводження. Більше того, для визначення виду поганого поводження, слід визначити чи досяг поріг мінімального рівня жорстокості для застосування ст. 3 Конвенції. Оцінка цього мінімального рівня за своїм характером відносна і вона залежить від усіх обставин справи, таких як тривалість такого поводження, його фізичні та/або психологічні наслідки і, у певних випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого тощо. З наданої скарги вбачається лише абстрактна незгода захисника ув`язненої щодо можливого не надання медичної допомоги належного рівня, без наведення жодних аргументів.
Тобто, на даний момент, з огляду на відсутність звернень ОСОБА_4 безпосередньо до адміністрації установи та медичних працівників, що жодним чином не спростовано, підстав для задоволення скарги не вбачається за її безпідставністю.
Керуючись ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 206, 369-372, 376 КПК України,
В задоволені скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення право на доступ до якісної медичної допомоги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області.

Слідчий cуддя ОСОБА_1