Справа № 761/2405/17
Провадження № 1-кс/761/1739/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України майора податкової міліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000044 від 10.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.2, ч.3 ст.212 КК України, про накладення арешту на грошові кошти, -

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене із прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України майора податкової міліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000044 від 10.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.2, ч.3 ст.212 КК України, про накладення арешту на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який належить ТОВ «3С Авто-Еліт» () у ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві, МФО 300346.
На обґрунтування клопотання зазначено, що учасниками організованої групи впродовж 2012-2014 років на території м. Києва та Одеської області створено та придбано ряд суб`єктів підприємницької діяльності, у тому числі: ПП «Топ Трейдінг», ПП «Віва Трейдінг», ПП «Білдінг стаф», ТОВ «Смартторгцентр», ТОВ «Лед-Тек», ПП «Аурум 999», ПП «Хол Авто» та інші, які зареєстровані на підставних осіб для здійснення можливості керування підприємствами, розпорядження банківськими рахунками, подання податкової звітності.

У вказаний період від імені зазначених підприємств невстановлені особи документально оформляли неіснуючі фінансово-господарські операції, які нібито свідчили про реалізацію товарів (робіт, послуг) на адресу підприємств реально діючого сектору економіки. У подальшому учасниками організованої групи вказані підроблені документи передавались службовим особам суб`єктів господарювання реального сектору економіки, з метою їх відображення в бухгалтерському обліку та податковій звітності з метою незаконного зменшення податкових зобов`язань перед бюджетом.

Згідно з актом документальної перевірки ТОВ «3С Авто-Еліт» () за період 2013-2014 роки контролюючим органом встановлені порушення податкового законодавства на суму 3 518 769 грн. з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

Відповідно до висновку акту №392/15-21-22-01/36718476 від 20 липня 2015, встановлені порушення службовими особами ТОВ «3С Авто-Еліт» (), внаслідок яких занижено податок на додану вартість та податку на прибуток за 2013-2014рр., на загальну суму 3 518 769 грн.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Судом було розглянуто вказане клопотання без виклику інших осіб у відповідності до вимог ч.2 ст.172 КПК України.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення в повному обсязі, виходячи із наступного.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що в рамках вищевказаного кримінального провадження слідчий просить накласти арешт на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який належить ТОВ «3С Авто-Еліт» () у ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві, МФО 300346.
З формулювання вказаної фабули кримінального правопорушення та з внесених до ЄДР обставин та матеріалів клопотання не вбачається про наявність цивільного позову та пред`явлення станом на даний час обґрунтованої підозри будь-кому у вчиненні вищевикладеного кримінального правопорушення.

За положеннями ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (п.2) ч.3 ст. 132 КПК України).

Частиною 2 ст. 170 КПК Українипередбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Необхідність накладення арешту на грошові кошти в банку, прокурор обґрунтував тим, що грошові кошти на рахунку відповідають ознакам речових доказів за ст. 98 КПК України, як набуті внаслідок вчинення злочину, є предметом злочину за ст. 212 КК України та мають ознаки доходу від вчиненого злочину за ч. 1 ст. 170 КПК України.

Між тим, при цьому прокурор не надано доказів існування вказаної суми коштів на рахунку вказаного підприємства, як не доведено обставин вчинення службовими особами ТОВ «3С Авто-Еліт» () вказаних злочинів у відсутність чинного на сьогодні акту податкової перевірки.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», виходячи з принципу верховенства права та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними.

За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Європейський Суд з прав людини у справі "Свято-Михайлівської парафії проти України" (заява №77703/01) від 14 червня 2007 року в пункті 128 рішення зазначив, що "…в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією ( 995_004). Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання…"

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчиненя особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завднням кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України майора податкової міліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000044 від 10.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.2, ч.3 ст.212 КК України, про накладення арешту на грошові кошти, - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: