Код суду 233 Справа № 233/1485/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Степанакерт Азербайджану, громадянки України, яка має вищу освіту, не працює, не заміжня, має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
27 січня 2017 року вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України -
ВСТАНОВИВ:
16 грудня 2016 року приблизно о 16 годині 35 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись в приміщенні Центру дитячої та юнацької творчості, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 150 побачила, що в кабінеті № 48 на одному зі стільців знаходиться жіноча сумка. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з жіночої сумки, реалізуючі який вона того ж дня приблизно о 16 годині 40 хвилин, більш точного часу не встановлено, скориставшись тим, що у приміщенні кабінету № 48 нікого немає та за її діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, умисно, повторно з корисливих мотивів з жіночої сумки, яка знаходилась на стільці викрала, належний потерпілій ОСОБА_5 , жіночій гаманець «BODENFENDY» BAGS & MORE, вартістю 529 гривень 89 копійок, в якому знаходились грошові кошти на суму 1100 гривень та 150 російських рублів, що за курсом НБУ станом на 16.12.2016 року по відношенню до гривні становить 64 гривні. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1693 гривні 89 копійок.
Обвинувачена ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю та на питання пояснила, що 16 грудня 2016 року приблизно о 17 годині. Більш точного часу не пам`ятає, прийшла, за проханням подруги, до Центру дитячої та юнацької творчості подивитися чи закінчилися зайняття у її дочки. З лівої сторони був розташований актовий зал, а навпроти був незачинений кабінет, в якому вона побачила жіночу сумку. Вона вирішила викрасти майно з жіночої сумки і скориставшись тим, що в приміщенні нікого не було, викрала з сумки гаманець. У гаманці були гроші, точно не пам`ятає яка сума, приблизно 840 гривень та російські рублі. В подальшому гроші, які були в гаманці, вона витратила на продукти харчування, де подівся гаманець не пам`ятає. Пояснила, що злочин вчинила у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Щиро розкаялась у вчиненому.
Крім визнання вини ОСОБА_7 , її вина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими та перевіреними судом доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює методистом Центру юнацької та дитячої творчості. 16 грудня 2016 року приблизно о 15.40 год. вона вийшла зі свого службового кабінету № 48 вилити воду з чашки. Коли поверталась назад, двері кабінету відчинила обвинувачена. На питання потерпілої, що обвинувачена робить у її службовому кабінеті, остання пояснила, що шукає дитину. Потерпіла запропонувала її провести до кабінету, де може знаходитись дитина, однак обвинувачена відмовилась та пішла. Одразу потерпіла нічого не запідозрила. Вона оглянула свій кабінет, порядок речей порушений не був, підійшла до своєї сумки та побачила, що немає гаманця. В гаманці знаходились гроші в сумі 1100 гривень: дві купюри по 500 грн. та дві купюри по 50 грн., а також 150 російський рублів. Після чого вона спустилась на перший поверх до директора та зателефонувала до поліції. Крадіжку гаманця було вчинено з її кабінету № 48 Центру дитячої та юнацької творчості, який розташований на 4 поверсі. Вона добре запам`ятала обвинувачену, оскільки певний час спілкувалась з нею біля свого кабінету і запам`ятала риси її обличчя. В ході досудового розслідування потерпілій показували обвинувачену на фотознімку у грудні 2016 року, а потім в січні 2017 року проводили впізнання за фотознімками, де вона впізнала обвинувачену на фото під № 2. Уточнила, що навіть якщо їй не показали обвинувачену на фотознімку в грудні 2016 року, вона все одно її б впізнала, оскільки добре запам`ятала риси обличчя. Просить покарати обвинувачену відповідно до закону.
В ході огляду місця події проведеного 16 грудня 2016 року, встановлено що місцем скоєння кримінального правопорушення є приміщення кабінету № 48, розташований на четвертому поверсі будинку «Центру юнацької та дитячої творчості» за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пр. Ломоносова, 150 (а.п.40-42).
Відповідно до протоколу огляду від 09 січня 2017 року з фототаблицею, в присутності потерпілої ОСОБА_5 оглянуто коробку з під гаманця фірми «BODENFENDY» BAGS & MORE зі зразком шкіри, з якої було вироблено гаманець, який був викрадений з кабінету № 45 ЦДЮТ м.Костянтинівки (а.п.45-46). В протоколі помилково вказано номер кабінету 45, що на думку суду, не має жодного наслідку та не впливає на оцінку його допустимості як доказу винуватості обвинуваченої у інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки в судовому засіданні, під час допиту потерпілої ОСОБА_5 , беззаперечно встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення є кабінет № 48, розташований на четвертому поверсі будинку Центру юнацької та дитячої творчості.
Згідно звіту експерта-оцінювача № 010 на дату скоєння злочину тобто на 16 грудня 2016 року залишкова вартість жіночого гаманця фірми BODENFENDY» BAGS & MORE становить 529 гривень 89 копійок (а.п.48-52).
В ході проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_5 15 січня 2017 року, остання впізнала на фотознімку № 2 ОСОБА_7 як особу, яку вона бачила 16 грудня 2016 року приблизно о 16 годині 40 хвилин в приміщенні свого службового кабінету номер №45 (а.п.53-54). В протоколі помилково вказано номер кабінету 45, що на думку суду, не має жодного наслідку та не впливає на оцінку його допустимості як доказу винуватості обвинуваченої у інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки в судовому засіданні, під час допиту потерпілої ОСОБА_5 , беззаперечно встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення є кабінет № 48, розташований на четвертому поверсі будинку Центру юнацької та дитячої творчості.
Крім того, судом не вбачається ознак явної не допустимості, як доказу, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2017 року, оскільки в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що коли обвинувачена ОСОБА_7 виходила з її службового кабінету вона добре її запам`ятала, так як певний час спілкувалась з нею біля кабінету, а тому під час проведення впізнання за фотознімками без труднощів її впізнала на фотознімку № 2 по рисам обличчя.
Оцінюючи досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 , в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує її дії за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Оскільки дане кримінальне правопорушення обвинуваченою скоєно після скоєння кримінального правопорушення за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.01.2017 року.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини кримінального правопорушення, його наслідків, данні про особу винної, яка притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину (а.п.73,74-76), за місцем мешкання характеризується посередньо (а.п.80), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.п.77,78), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд визнає - щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 приймає до уваги громадську характеристику надану стороною обвинувачення (а.п. 80) та не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо незгоди з вказаною характеристикою, оскільки відповідно до ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання суду доказів. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази по кримінальному провадженню, а стороною захисту суду іншої характеристики стосовно обвинуваченої не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_9 повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме це покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 неможливо без реального відбування призначеного покарання та не знаходить підстав для звільнення її від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки, враховуючі обставини кримінального правопорушення та характеризуючи дані обвинуваченої, остання явно не бажає ставати на шлях виправлення, продовжує свою злочинну діяльність, схильна до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, оскільки не займається суспільно - корисливою працею, хоча є працездатною, що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності її особи та високий ризик вчинення нею повторно кримінальних правопорушень.
Обвинувачена ОСОБА_7 вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2017 року засуджена за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченій із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, оскільки відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі іншій злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Тож, вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2017 року, за яким ОСОБА_7 засуджена за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік слід виконувати самостійно.
Цивільний позов потерпілою не заявлений.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів (а.п.62,63) слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Частиною 1 ст. 378 КПК України передбачено, що за наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, непрацездатних батьків, баби, діда, прабаби, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і залишилися без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку порушити окремою ухвалою питання перед службою в справах дітей або відповідним органом опіки та піклування, органом соціального захисту населення про необхідність влаштування цих неповнолітніх, непрацездатних або встановлення над ними опіки чи піклування. Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 має малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.п. 83). Згідно копії рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 18.01.2017 року № 32 опікуном малолітнього ОСОБА_10 призначено ОСОБА_11 ( а.п. 82).
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Керуючись ст.ст.368, 370,371, 377 КПК України, суд -
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2017 року, за яким ОСОБА_7 засуджена за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_7 обчислювати з 04 травня 2017 року.
Речові докази - коробку з під гаманця фірми «BODENFENDY» BAGS & MORE зі зразком шкіряної тканини темно - бордового кольору, передану під розписку потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1