Справа № 643/815/17
Номер провадження 1-кс/643/196/17
УХВАЛА

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить: ухвалити постанови про призначення автотоварознавчої експертизи та повернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі. На уточнююче запитання суду пояснив, що подавав скаргу як заявник та просить скасувати арешт автомобіля, який належить на праві власності його дочці, і призначити антикорупційну експертизу, проведення якої доручити або громадській організації, або НАЗК. Також пояснив, що просить відкрити нове кримінальне провадження з новим номером.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності, в якій зазначив, що постановою Московського ВП ГУНП в Харківській області від 19.09.2016 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим та останній має статус свідка в даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.
Як вбачається з досліджених слідчим суддею матеріалів досудового розслідування, 19.09.2016 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Вказана постанова не скасована у встановленому КПК України порядку.
Таким чином, ОСОБА_3 станом на час подачі скарги та розгляду її в суді, не має процесуального статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, а є особою, яка була допитана в якості свідка.
Права заявника та свідка в кримінальному провадженні визначені ст. 60, 66 КПК України.
Так, заявник у кримінальному провадженні має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Як вбачається з положень ст. 66 КПК України, свідок має право заявляти не будь-які клопотання, а лише клопотання про внесення змін, доповнень та зауважень до протоколу його допиту, а також клопотання про забезпечення безпеки. Правом заявляти інші клопотання, зокрема про проведення слідчих дій, свідок не наділений.
Таким чином, аналіз положень КПК України в їх сукупності та взаємозв`язку свідчить, що заявник та свідок не є особами, які мають право заявляти слідчому або прокурору клопотання про проведення слідчих дій, в тому числі призначення експертизи.
Відповідно, у слідчого та прокурора відсутній обов`язок розглядати по суті, в порядку ст. 220 КПК України, клопотання заявника та свідка про проведення слідчих дій, в тому числі призначення експертизи, та приймати за наслідками розгляду вказаних клопотань процесуальні рішення.
Враховуючи наведене, ОСОБА_3 не відноситься до осіб, які мають право оскаржувати відповідні бездіяльність або рішення слідчого та прокурора в порядку ст. 303 КПК України.
Також, виходячи з положень ст. 242-244 КПК України, заявник та свідок не є особами, які мають право звернутись до слідчого судді з клопотанням про залучення експерта в порядку ст. 244 КПК України.
Враховуючи наведене, у слідчого судді відсутні підстави розглядати клопотання ОСОБА_3 про призначення експертизи по суті.
Щодо вимог скарги про повернення тимчасово вилученого майна, то з пояснень ОСОБА_3 та матеріалів досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що власником автомобіля є його дочка ОСОБА_5 . Також з пояснень ОСОБА_3 слідчим суддею встановлено, що останній не є представником дочки.
Відповідно, ОСОБА_3 не є особою, яка у відповідності до ст. 174 КПК України має право заявляти клопотання про скасування арешту майна, наслідком чого є повернення тимчасово вилученого майна у відповідності до ст. 169 КПК України.
Щодо пояснень ОСОБА_3 , наданих в судовому засіданні, згідно яких він також просить відкрити нове кримінальне провадження з новим номером, то в скарзі, яка є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, відповідна вимога зазначена не була. Доводи ОСОБА_3 відносно того, що в скарзі він в тому числі зазначав на необхідності розгляду справи як складеного злочину ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України, куди входить ч. 1 ст. 289, ст. 185, ст. 209 КК України, не можуть бути визнані судом такими, що свідчать про оскарження ОСОБА_3 бездіяльності слідчого та наявність його вимоги зобов`язати слідчого внести відповідні відомості до ЄРДР. Також ОСОБА_3 не зазначено на факті його звернення до органу досудового розслідування з заявою про інший злочин та наявності бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР.
Враховуючи наведене вище, слідчий суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст. 220, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України,

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 06.02.2017 року о 16-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1