Справа № 712/761/17-к
Провадження № 1-кп/712/179/17
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року Соснівський районий суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000003 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білашки Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2001 року з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено призов на строкову військову службу ОСОБА_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 98 від 08.05.2001 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу указаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, присвоєно військове звання «рядовий» та призначено на посаду старшого навідника 2 самохідно артилерійської батареї.
У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 507 від 15.11.2001 року ОСОБА_4 призначено на посаду механіка водія 1 самохідно артилерійської батареї.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 07.05.2001 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і почав проходити строкову військову службу, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
12.01.2002 року за клопотанням рядового ОСОБА_4 останньому було надано звільнення з розташування військової частини в АДРЕСА_1 терміном до 20 год. 00 хв. 13.01.2002 року.
12.01.2002 року вибувши у звільнення з розташування військової частини о 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 самовільно залишив межі гарнізону та направився до свого місця проживання в с. Білашки, Тальнівського р-ну, Черкаської обл.
13.01.2002 року у визначений термін о 20 год. 00 хв. рядовий ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження вирішив стати на злочинний шлях та у порушення статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, після закінчення терміну звільнення з розташування військової частини, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та вибув у невідомому напрямі.
У зв`язку з цим, 11.03.2002 року слідчим військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_4 оголошено в державний розшук.
Станом на 16.01.2017 року військовослужбовець ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, про вчинений злочин та про своє місце перебування органи державної влади не повідомляв.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «рядовий», призваним на строкову військову службу, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 13.01.2002 року у визначений термін о 20 год. 00 хв. після закінчення терміну звільнення з розташування військової частини, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та вибув у невідомому напрямі.

Станом на 16.01.2017 року військовослужбовець ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, про вчинений злочин та про своє місце перебування органи державної влади не повідомляв.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Заслухавши клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

При цьому відповідно до ст. 49 ч. 2, 3 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від судового слідства або суду.

У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього судового розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до ст. 287 КПК України до клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, повинна бути додана письмова згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності.

Проте, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, до клопотання не долучено письмової згоди ОСОБА_4 на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України.

З пояснень прокурора та клопотання вбачається, що з 2002 року ОСОБА_4 весь час ухилявся від слідства та розшуковими діями встановити його місцезнаходження не вдалося, він не затримувався та не допитувався як підозрюваний або обвинувачений, даних, про одержання ним процесуальних документів (рішень) органу досудового розслідування немає, тобто, перебіг строків давності, передбачених ст. 49 КК України, в такому випадку зупиняється.

Все наведене у сукупності викликає сумніви щодо обізнаності ОСОБА_4 про наявність відносно нього кримінального провадження та відповідних процесуальних рішень, що безпосередньо стосуються його особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

За вказаних обставин, клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не може бути задоволено та підлягає до повернення прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 288, 314 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000003 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Клопотання повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Головуючий : ОСОБА_1