Провадження № 11-кп/792/360/17
Справа № 686/89/17-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0007716 від 2 грудня 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 квітня 2017 року та ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року про виправлення описки, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

4 жовтня 2016 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

22 листопада 2016 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням зі встановленням іспитового строку 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 3 грудня 2016 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 24 760 грн. 58 коп. заподіяної матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, а всього 34 760 грн. 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 615 грн. 72 коп. процесуальних витрат.

На підставі ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

Вилучені у обвинуваченого ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 6 148 грн. звільнено з-під арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 грудня 2016 року та повернуто власнику ОСОБА_9 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року виправлено допущену у резолютивній частині вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 квітня 2017 року описку та зазначено ім`я обвинуваченого Менляметова «Енвер», замість неправильного « ОСОБА_10 ».

За вироком суду, ОСОБА_7 , діючи з корисливим мотивом та з метою заволодіння чужим майном, 2 грудня 2016 року приблизно о 13 год. 55 хв. розбив віконне скло спальної кімнати будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , через утворений отвір проник всередину будинку, де на полиці шафи у спальній кімнаті виявив грошові кошти в сумі 1 400 грн., 131 долар США, що згідно довідки НБУ станом на 2 грудня 2016 року становило 3 351 грн. 61 коп., 130 євро, що згідно довідки НБУ станом на 2 грудня 2016 року становило 3 541 грн. 94 коп., золотий ланцюжок 583 проби вагою 10,5 грам, вартістю 5 745 грн. 92 коп., золотий кулон із зображенням «Божої матері» 583 проби вагою 3,5 грам, вартістю 1 915 грн. 31 коп., золоте жіноче кільце з листком 583 проби вагою 3 грами, вартістю 1 641 грн. 69 коп., золоту обручку 583 проби вагою 4 грами, вартістю 2 188 грн. 92 коп., золоту обручку 583 проби вагою 6 грам, вартістю 3 282 грн. 38 коп., 1 золоту сережку 583 проби вагою 1,5 грама, вартістю 820 грн. 85 коп., а всього майна та грошових коштів на загальну суму 23 888 грн. 62 коп.

Викрадені речі ОСОБА_7 помістив до кишені куртки та покинув вищевказаний будинок через вікно залу. Покидаючи будинок, був помічений потерпілим ОСОБА_9 , який, зрозумівши, що у нього викрали майно, почав наздоганяти ОСОБА_7 , в ході переслідування вигукуючи, щоб останній зупинився та повернув викрадене майно. ОСОБА_7 усвідомлюючи, що його помітили, з метою збереження викраденого майна, утік від потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпання можливостей їх отримання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України залишити без розгляду. Міру запобіжного заходу скасувати.

Вирок вважає незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалюючи вирок суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів щодо належності викраденого майна саме ОСОБА_9 , а також щодо проби золота, його ваги та вартості. В обвинувальному висновку характеризуючі ознаки золотих виробів зазначені лише з пояснень потерпілого. В порушення вимог п. 6 ст. 242 КПК України органами досудового розслідування експертиза для встановлення вартості вказаних виробів не призначалась, не було цього зроблено і під час судового розгляду.

Довідка Національного Банку України щодо вартості 1 граму брухту золота, яку суд взяв до уваги, є неналежним доказом, оскільки вартість золотого виробу та вартість брухту золоту не є однаковою.

Судом не враховано, що під час затримання, особистий обшук ОСОБА_7 проведений з порушенням вимог ч. 7 ст. 223 КПК України у відсутності понятих. А тому, речовий доказ 1 долар США, який був вилучений під час вчинення даної процесуальної дії, та протокол затримання від 3 грудня 2016 року, на думку апелянтів, є недопустимими доказами.

Вважають, що безпідставно задоволено цивільний позов, який не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки до нього не додано доказів на підтвердження заподіяння потерпілому моральної шкоди та щодо належності саме йому золотих виробів. Окрім того, не підлягали задоволенню вимоги щодо відшкодування вартості пошкоджених склопакетів вікна та підвіконня в сумі 1170 грн., оскільки обвинувачення у пошкодженні вказаного майна ОСОБА_7 не пред`являлось.

Не погоджуючись з ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року про виправлення описки у вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати. Ухвалу вважає незаконною, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, при розгляді вказаного питання судом порушено право на захист, оскільки розглянуто у відсутності його захисника адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги, з мотивів, які в них зазначені, прокурора, який заперечив проти їх задоволення, зважаючи на законність та обґрунтованість оскарженого вироку, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що подані обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, ґрунтується на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Зокрема:

- даних протоколу огляду місця події від 2 грудня 2016 року та фототаблиць до нього, відповідно до яких з тильної сторони будинку, розташованого в АДРЕСА_3 , розбите пластикове вікно, а з передньої сторони будинку (з лівої сторони від вхідних дверей) відчинене; у кімнаті, де розбите вікно, в шафі перекинуті речі; на поверхні снігу біля розбитого скла об`ємні сліди низу підошви взуття (а.п. 52 -57);

- даних акту про застосування службової собаки, відповідно до яких остання взявши слід взуття, залишеного біля вікна, йшла по маршруту, на який вказав потерпілий, коли біг за обвинуваченим (а.п. 58);

- даних протоколу затримання ОСОБА_7 від 3 грудня 2016 року у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до яких в обвинуваченого під час обшуку вилучено грошові кошти в сумі 6 148 грн. та 1 долар США (а.п. 74, 75);

- даних показань свідка ОСОБА_12 , який в суді розповів, що коли зайшов до кабінету, де відбувалось затримання, то обвинувачений сидів на стільці, а на столі лежали гроші в гривнях та 1 долар США. ОСОБА_7 у його присутності підтвердив, що всі ці кошти були вилучені саме в нього;

- даних протоколу огляду предметів від 03.12.2016 року, з яких вбачається, що грошові кошти в загальній сумі 6148 грн., які перед цим були поміщені у поліетиленовий пакет, мають різні номінали купюр та не мають на собі ніяких сторонніх надписів та позначок. Разом з ними, наявна купюра номіналом 1 долар США, при огляді якої із однієї сторони наявний підпис, виконаний барвником синього кольору (а.п. 79);

- даних протоколу огляду предметів від 26 грудня 2016 року, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_9 вказав, що на 1 доларі США, вилученому в обвинуваченого, міститься його підпис, і він належить саме йому (а.п. 77, 78);

- даних речового доказу 1 долара США, оглянутого в судовому засіданні, на якому міститься підпис, виконаний барвником синього кольору (а.п.82);

- даних довідки з НБУ України щодо вартості курсу гривні до долара США, що станом на 02.12.206 року становило 2558,4772 гривень за 100 доларів США, а також щодо закупівельних цін на дорогоцінні метали в брухті, а саме: золота 583 проби 547 грн. 23 коп. за грам металу (а.п. 87);

- даних пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні підтвердив та продемонстрував наявність на правому зап`ясті татуювання у виді корони, про яке вказував потерпілий, звернувшись до поліції з заявою про вчинений злочин, розповідаючи про особливі прикмети обвинувачено.

Окрім того, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що повернувшись близько 13 год. 55 хв. 2 грудня 2016 року додому, помітив на снігу сліди, які вели з вулиці до будинку. Пройшовши по слідах за будинок, виявив розбите скло вікна спальної кімнати. Повернувшись на подвір`я, через вікно зали побачив всередині будинку раніше незнайомого обвинуваченого, який відкрив штори цього вікна. Вважаючи, що останній буде втікати через розбите вікно спальні, він побіг до того вікна. Однак, обвинувачений відкрив вікно зали, вискочив на подвір`я і почав втікати. Він наздоганяв його, викрикуючи вимогу про зупинку та повернення майна, спочатку бігом, а потім на автомобілі. Коли він вже майже наздогнав ОСОБА_7 і вийшов з автомобіля, то останній взяв у руки бруківку і почав у нього кидати, висловлюючи погрози. При цьому він помітив татуювання у виді корони на зап`ясті руки обвинуваченого. Злякавшись, він перестав переслідувати обвинуваченого і той втік. А тому, зразу зателефонував до поліції і цього ж дня за фотокартками у відділі поліції впізнав обвинуваченого і наступного ранку був присутній, коли його затримували. При цьому обвинувачений поводився спокійно, визнавав, що саме він скоїв цей злочин, підтверджував перелік майна, яке викрав (гроші в сумі 1400 грн., 131 долар США, 130 євро та золоті вироби), показав на овочевому ринку особу, якій намагався збути золоті вироби. Пізніше працівники поліції повернули йому 1 долар США з його підписом і, перевіривши все вдома, уточнив, що викрадено було не 2000 грн., як він раніше зазначав у заяві, а 1400 грн.

Суд першої інстанції при обґрунтуванні своїх висновків правильно послався на наведені докази в сукупності, оскільки вони в деталях узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнівів в їх достовірності, і з достатністю вказують на винуватість обвинуваченого у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно.

При цьому, суд навів докладні мотиви, з яких відкинув показання обвинуваченого, у яких він заперечив причетність до грабежу, зокрема, посилаючись на те, що його покази суперечать послідовним показам потерпілого, є неконкретними. При цьому обвинувачений у судовому засіданні не міг назвати ні однієї особи, яка б могла підтвердити його алібі. Окрім того, не зміг пояснити яким чином до нього попала грошова купюра номіналом 1 долар США, на якій міститься підпис потерпілого, виконаний синім барвником.

Не вірити поясненням потерпілого, в тому числі і щодо кількості викрадених золотих виробів, суми коштів, у суду підстав не було, оскільки такі його показання є послідовними, співпадають з іншими об`єктивними доказами. Навпроти, показання обвинуваченого, в яких він заперечує свою причетність до скоєного, що суперечить всім вищеперерахованим доказам, апеляційний суд розцінює як намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Доводи апеляційної скарги про те, що Довідка Національного Банку України щодо вартості 1 граму брухту золота є неналежним доказом, оскільки вартість золотого виробу та вартість брухту золоту не є однаковою, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки сторона захисту не була позбавлена можливості надати докази, які б підтверджували інше. Окрім того, відповідно до вказаної довідки матеріальна шкода, нанесена потерпілому, розрахована в мінімальних розмірах, а не реальних, оскільки були викрадені ювелірні вироби, а не брухт золота. Отже, таким чином, фактично становище обвинуваченого погіршене не було, а потерпілий, користуючись своїм правом, погодився з таким розміром шкоди.

Твердження апелянтів про те, що під час затримання, особистий обшук ОСОБА_7 проведений з порушенням вимог ч. 7 ст. 223 КПК України у відсутності понятих, а тому, речовий доказ 1 долар США, який був вилучений під час вчинення даної процесуальної дії, та протокол затримання від 3 грудня 2016 року, є недопустимими доказами, не ґрунтуються на матеріалах справи. Зокрема, з даних протоколу затримання ОСОБА_7 від 3 грудня 2016 року вбачається, що вказана процесуальна дія була проведена у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , (а.п. 74, 75). Останній, допитаний у якості свідка. Пояснював, що обвинувачений підтвердив, що саме в нього були вилучені вказані кошти.

Що стосується стягнутої з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди у розмірі 24 760 грн. 58 коп. та 10 000 грн. відповідно, то така відповідає як перенесеним моральним стражданням і переживанням потерпілого, викликаних неправомірними, кримінально-караними діяннями обвинуваченого, так і кількості, вартості викраденого та вартості пошкодженого заміненого склопакету і підвіконня.

Враховуючи конкретні обставини грабежу, у тому числі його вчинення з проникненням у житло, повторно, те, що обвинувачений у вчиненому не кається, а також те, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами, колегія суддів вважає, що обрані судом першої інстанції вид та міра покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Згідно матеріалів кримінального провадження, 3 травня 2017 року о 15 год. 25 хв. захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 телефонограмою № 291, що зареєстрована у журналі телефонограм Хмельницького міськрайонного суду, була повідомлена про час та місце розгляду питання про виправлення описки у вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 квітня 2017 року. Зазначене підтверджується довідкою від 10 травня 2017 року, складеною секретарем судового засідання та помічником судді (а.с. 140).
Повідомлення захисника було здійснено відповідно до вимог ч.ч. 1, 8 ст. 135 КПК України виклик здійснено по телефону та не пізніше ніж за три дні до судового засідання.
У судове засідання Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 10 травня 2017 року захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від останньої не надходило. А тому, перешкод для розгляду питання про внесення виправлень до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 квітня 2017 року у суду не було.

Доводи апелянта про те, що при розгляді вказаного питання судом порушено право на захист, оскільки розглянуто у відсутності його захисника адвоката ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу, адже не ґрунтуються на вимогах закону.

У ст. 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

Згідно з ст. 52 КПК України участь захисника в даному кримінальному провадженні не є обов`язковою. Окрім того, при вирішення питання про виправлення описки у вироку суду обсяг обвинувачення не збільшився, нове обвинувачення не пред`являлось.
Враховуючи вищевикладене, розгляд питання про внесення виправлень у вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 квітня 2017 року за відсутності захисника, за обставин, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не є істотним порушенням норм процесуального закону та не тягне скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 квітня 2017 року та ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2017 року про виправлення описки у вказаному вироку у кримінальному провадженні № 0007716 від 2 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2