Справа № 645/8411/14-к
Провадження № 1-кп/645/47/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі прокурора - ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який має вищу освіту, не працює, одружений, має дитину, раніше не судимий, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст .286 КК України,
встановив:
ОСОБА_8 18.12.2013 р. приблизно о 6 год.20 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-21113 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр..Московському в м.Харкові , зі сторони бул.Б.Хмельницького в напрямку вул.П.Свістуна, зі швидкістю 50 км/год.
В ході руху по пр.Московському в м.Харкові, в районі станції метро «Імені Масельського», ОСОБА_8 порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, не зорієнтувався в дорожній обстановці і при виникненні для нього небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась у невстановленому місці справа наліво відносно руху автомобіля, яку він міг завчасно об`єктивно виявити, не прийняв своєчасно мір екстреного гальмування, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала закриту тупу травму правої гомілки у вигляді перелому головки малоберцової кістки, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В судовому засіданні на початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав та пояснив, що 18.12.2013 р. він на автомобілі ВАЗ-21113 рухався по пр..Московському у напрямку до ХТЗ, по своїй смузі руху, з увімкненим світлом ближніх фар. Було темно, ліхтарі вимкнені, видимість для нього складала приблизно 150 метрів. Біля підземного переході станції метро «Імені Масельського» був припаркований автомобіль, попереду якого, на узбіччі, на відстані приблизно 2 м від нього, стояла потерпіла, яку він бачив за 60 метрів. Коли між ними залишилось 30 м, потерпіла раптом почала переходити проїжджу частину і вже через 2 секунди стався наїзд правою частиною автомобіля, на його смузі руху. Перед зіткненням він змінив напрямок руху вліво, проте не зміг уникнути наїзду, після чого різко загальмував, і автомобіль, продовжуючи рух, подолав приблизно 15 метрів, після чого зупинився на зустрічній смузі. Наїзд стався до початку гальмівного шляху. Після зупинки він підбіг до потерпілої, викликав ДАІ, швидку медичну допомогу. Вона була у стані алкогольного сп`яніння. Після оформлення ДТП він поїхав у лікарню, де виявив, що потерпіла покинула лікувальний заклад.
Не вважає себе винним у ДТП, оскільки не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. На слідчому експерименті, проведеному за його участі під час досудового розслідування, він помилився щодо дійсних обставин справи. У грудні 2014 р. він за допомогою товариша здійснив виїзд на місці ДТП, сам намалював схему, зробив всі заміри відстаней, та визначив швидкість пішохода.
В подальшому ОСОБА_8 свої пояснення уточнив та зазначав, що місце наїзду на пішохода розташоване на відстані 4,8 метри від правого по напрямку руху автомобіля краю проїжджої частини та на відстані 3,6 метри від початку слідів гальмування відносно (паралельно) межі проїжджої частини.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди у розмірі 85260,00 грн. не визнав.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст .286 КК України, підтверджується:
-Поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що вона поверталась додому та на таксі доїхала до станції метро «Імені Масельського». Вийшовши з таксі, вона бачила автомобіль Каруніка, який наближався, але вважала, що встигне перейти дорогу. Вона стала переходити проїжджу частину та дійшла до розподільної лінії, коли зрозуміла, що він не зупиняється, і в цей момент стався наїзд. Отямилась вона в автомобілі швидкої медичної допомоги. Лікувальний заклад вона покинула, оскільки вирішила проходити лікування за місцем проживання. Підтримала заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 85260,00 грн., визначену як 70 мінімальних заробітних плат, яка станом на 01.01.2014 р. складає 1218,00 грн. та полягає у фізичному болі та душевних стражданнях через отриману внаслідок ДТП травму;
-Поясненнями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що він стояв на зупинці громадського транспорту біля станції метро «Імені Масельського» та бачив, як жінка у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за припаркованим автомобілем, стала переходити проїжджу частину. Коли вона пройшла приблизно 5 метрів та знаходилась на другій смузі руху (до розподільної лінії), на неї наїхав автомобіль ВАЗ, який рухався зі швидкістю 50 км/год., по цій же смузі, з увімкненим світлом ближніх фар. Вказаний автомобіль свідок бачив на відстані 150 м. від нього. Перед наїздом, за 2-3 метри від потерпілої, автомобіль намагався повернути вліво. Після наїзду автомобіль став гальмувати та виїхав на зустрічну смугу. Свідок підбіг до потерпілої для надання допомоги;
-Поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що вона працює реалізатором в кіоску «Кулиничі» біля станції метро «Імені Масельського». В денний час біля метро продавали ялинки. Вздовж правого краю дороги стояв припаркований автомобіль сторожа. Наїзд на пішохода вона не бачила, але почувши різкий звук гальмування, вона подивилась у вікно та побачила, як водій ОСОБА_12 та свідок Грубник допомагали потерпілій, бачила, як працівники ДАІ робили заміри;
-Даними протоколу огляду місця ДТП від 18.12.2013 р. та схемою до нього, погодженої з водієм ОСОБА_8 , з якої вбачається, що осип уламків освітлювальних приладів знаходиться на зустрічній смузі відносно руху автомобіля ВАЗ-21113; вказаний автомобіль розташований на зустрічній смузі, на відстані 2,1 м від переднього лівого колеса та на відстані 2,8 метри від заднього лівого колеса до лівого краю проїжджої частини по ходу руху автомобіля; сліди гальмування розпочинаються від розподільної смуги та закінчуються на місці розташування автомобіля. Ширина проїжджої частини у напрямку до вул..Свістуна становить 5,9 метри, ширина зустрічної смуги у напрямку до бул.Хмельницького 6,1 метри, ширина подвійної розподільної смуги 0,3 метри.
-Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.06.2014 р., під час якого ОСОБА_8 на місці показав та розповів про обставини та механізм ДТП , зокрема, зазначив, що місце наїзду розташоване на відстані 5,6 м від правого краю дороги за напрямком руху автомобіля і на відстані 5,2 м від переднього габариту припаркованого автомобіля;
-Висновком експерта-автотехніка № 568/14 від 09.08.2014 р. , виконаного за показами ОСОБА_8 , відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.
При цьому в дослідницькій частині висновку експертом зазначено, що дані про те, що автомобіль ВАЗ до наїзду на пішохода рухався на відстані 4,1 м від правого краю дороги, з технічної точки зору, є неспроможними.
Також не спроможними експерт вважає дані в частині механізму зближення автомобіля ВАЗ та пішохода перед наїздом, у зв`язку з чим експертом не вирішувались питання щодо
наявності у водія технічної можливості запобігти наїзду на пішохода та наявності в діях водія невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП;
-Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.08.2014 р., під час якого потерпіла ОСОБА_5 на місці показала та розповіла про обставини та механізм ДТП;
-Висновком експерта-автотехніка № 762/14 від 22.08.2014 р. , виконаного за показами потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України; мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України; дії водія не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди;
-Висновком судово-медичного експерта № 1907-С/14 від 28.08.2014 р., згідно якому у потерпілої ОСОБА_5 мала місце закрита тупа травма правої гомілки у вигляді перелому головки малоберцової кістки, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та гематома нижньої третини правого стегна, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень;
Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Посилання сторони захисту на висновок повторної судової авто технічної експертизи № 840/16 від 02.11.2016 р. як доказ відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України судом до уваги не приймаються, оскільки вказана експертиза зроблена на підставі вихідних даних, які ОСОБА_8 встановив у грудні 2014 р. шляхом самостійних замірів на місці ДТП.
Враховуючи, що вказані вихідні дані не були отримані у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.240 КПК України, під час слідчого експерименту за участі слідчого, понятих, спеціаліста,тощо, тому їх достовірність викликає у суду сумнів, у зв`язку з чим висновок повторної автотехнічної експертизи, зроблений на їх підставі не є належним та допустимим доказом.
Натомість, висновок експерта-автотехніка № 762/14 від 22.08.2014 р., покладений в основу обвинувачення, повністю відповідає даним первісної схеми місця ДТП, складеною за участі ОСОБА_8 при огляді місця події 18.12.2013 р.
Доводи захисту про перебування потерпілої під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння на висновок суду щодо винуватості ОСОБА_8 - не впливають, оскільки вказана обставина не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше не засуджений, має дитину, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 в межах кримінального закону, який передбачає відповідальність за скоєне, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його необережну форму вини, особу обвинуваченого, поведінку потерпілої, яка переходила проїжджу частину у невстановленому місці, суд вважає, що його виправлення можливе в умовах без реального відбуття призначеного йому основного покарання у вигляді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнення від покарання з іспитовим строком, але в умовах контролю за його поведінкою, та з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Також суд вважає переконливими доводи потерпілої ОСОБА_13 щодо заподіяння їй внаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди, яка полягає у фізичних болі та стражданнях через каліцтво, та душевних страждань, викликаних протиправною поведінкою обвинуваченого, у зв`язку з чим, враховуючи принцип розумності та справедливості, задовольняє її цивільний позов частково, стягує з обвинуваченого цивільного відповідача на користь
потерпілої цивільного позивача 20000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
З підстав, передбачених ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбуття основного покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, якщо засуджений протягом іспитового строку 2 (два) років не скоїть нового злочину.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в розмірі 3316 грн. 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 20000,00 (двадцять тисяч) грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий - суддя: