11-кп/775/243/2017(м)
264/3717/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження №0001219 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 березня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, не працюючого, судимого: 1) 01 березня 2012 року Советським районним судом м.Макіївки Донецької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин; 2) 14 лютого 2013 року Советським районним судом м.Макіївки Донецької області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; 3) 21 березня 2013 року Советським районним судом м.Макіївки Донецької області за ч.2 ст.185 , ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, 08 травня 2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 7 днів; 4) 29 березня 2016 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням (іспитовим строком 1 рік 6 місяців), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватим та засуджено: за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці; за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 березня 2016 року, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Цим же вироком визнано винуватим та засуджено ОСОБА_7 , судове рішення стосовно якого не оскаржено.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 04 травня 2016 року, приблизно о 13 годині, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через вікно проник до приміщення буд. АДРЕСА_3 , звідки таємно намагався викрасти чуже майно, яке належіть ОСОБА_8 , а саме: чавунну батарею на 8 секцій в кількості 1 шт., вартістю 450 грн., однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тому що він був затриманий ОСОБА_9 на місці вчинення злочину.

Він же, приблизно об 11 годині 15 жовтня 2016 року , знаходячись в районі буд. АДРЕСА_4 , діючи умисно, переслідуючи мету незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, в порушенні вимог ст.12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, на відстані приблизно 200 метрів від вищевказаної місцевості, біля сміттєвих контейнерів зірвав листя дикорослих рослин конопель, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб. Після чого зірвані листя вказаної рослини коноплі залишив у себе за місцем мешкання сушитися.

16 жовтня 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_4 , кустарним способом виготовив наркотичний засіб, який загорнув в паперовий згорток та поклав до заднього лівого карману своїх джинсів, тобто став незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.

17 жовтня 2016 року, о 17 годині 35 хвилин, працівниками поліції на зупинці громадського транспорту, біля перехрестя пр.Нікопольського та вул.Левченко в Кальміуському районі м.Маріуполя був зупинений ОСОБА_6 , який розпивав спиртні напої в громадському місці, за що стосовно нього в цей же день було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.178 КУпАП. Після чого, в період часу з 17 години 40 хвилин до 18 години 20 хвилин, працівниками поліції в присутності двох понятих було проведено особистий огляд останнього, в ході якого у задньому лівому кармані одягнутих на ньому джинсів було виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, темно-зеленого кольору, масою 12.28 г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 11.10 г., який ОСОБА_6 умисно, незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

27 жовтня 2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , проникли до господарської будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_5 , де вчиняли дії, безпосередньо спрямовані на таємне викрадення майна, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: перенесення лому чорного металу вагою 94,800 кг., вартістю 3 грн. за кг. на загальну суму 284,4 грн.. Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 намагалися винести вищеперераховане майно за територію вказаного будинку, однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки ОСОБА_7 був затриманий потерпілим ОСОБА_10 на місці, а ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік.

11 січня 2017 року, в період часу з 16 години 30 хвилин до 16 години 35 хвилин, ОСОБА_6 , умисно, повторно, знаходячись в торгівельному залі магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованому по пр. Маміна Сибіряка, 37 в Кальміуському районі м.Маріуполя, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить ТОВ «АТБ- Маркет», а саме: 1 пляшку коньяку «Арарат» об`ємом 0,5 л., вартістю 249,95 грн., заподіявши своїми діями магазину ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 249,95 грн..

В апеляційній скарзі за її змістом обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень, доведеності обвинувачення та кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його шляхом застосування положень ст.69 КК України. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував належним чином його стан здоров`я, наявність хронічних захворювань, в тому числі туберкульозу, по поводу якого перебуває на лікуванні у слідчому ізоляторі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які й не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд належним чином врахував самі обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше судимий виключно за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знову вчинив низку злочинів (в тому числі й проти власності) в період невідбутого покарання за попередній злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та стійку схильність до вчинення злочинів певної спрямованості, та з врахуванням усіх обставин, в тому числі тих, що обтяжують покарання та пом`якшують його, обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке є фактично мінімальним відповідно до меж санкції закону України про кримінальну відповідальність.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує його негативні настанови та змусить додержуватись положень закону України про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини, цілком відповідає вимогам та цілям, передбаченим ст.ст.50,65,68,69-1,70 КК України.

Підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає, а підстави для застосування положень ст.69 КК України взагалі відсутні з врахуванням зазначеного та обмежень, які містяться в приписах зазначеної норми і правових висновках Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, а тому доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апелянта про наявність захворювання, то вони об`єктивно не доведені матеріалами провадження та не спростовують висновків суду щодо призначеного покарання та можливості його відбуття.

Підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає, а тому доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області