Справа № 739/68/17-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/478/2017
Категорія - в порядку виконання вироку суду. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

захисника-адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволене клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування йому у строк відбування покарання терміну попереднього ув`язнення, за період з 12 квітня 2001 року по 29 січня 2002 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що засуджений ОСОБА_9 був затриманий і перебував під вартою до набрання вироком апеляційного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2001 року законної сили, по день постановляння ухвали Верховним Судом України від 29 січня 2002 року про залишення вироку без змін.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в судовому розгляді, просить ухвалу суду скасувати, а засудженому відмовити в задоволенні клопотання, оскільки ч. 5 ст. 72 КК України застосовується у разі засудження особи до позбавлення волі, тоді як ОСОБА_9 засуджений до довічного позбавлення волі, яке законодавцем виокремлено як самостійний вид покарання, що на думку прокурора, не дозволяло проводити зарахування. Прокурор посилається на позицію, викладену в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2016 року № 223. На думку прокурора, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягав застосування, а тому прийняв неправильне рішення, яке підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу про скасування судового рішення, захисника-адвоката, який заперечував проти аргументів прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення від 30 червня 1993 року № 3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного та обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 був засуджений 29 жовтня 2001 року апеляційним судом Чернігівської області за п. «ж» ст. 93, ч. 4 ст. 117, 42 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 29 січня 2002 року вирок суду залишений без змін.

По цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 був затриманий 14 квітня 2001 року, про що є ксерокопія постанови про обрання міри запобіжного заходу прокурором. Протягом усього строку розслідування та розгляду кримінального провадження, з-під варти обвинувачений не звільнявся.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування ч.5 ст. 72 КК України не можуть бути прийнятими до уваги.

Покарання у виді довічного позбавлення волі відрізняється від позбавлення волі на певний строк тільки істотністю та тривалістю позбавлень та обмежень прав і свобод особи, засудженої до цього покарання.

При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання. Так, ч.2 ст.87 КК встановлює, що актом помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менш як 25 років.

У вироку суду щодо ОСОБА_9 зазначений початок строку покарання, відповідно і можливе закінчення цього строку.

Закон України „Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання , прийнятий 26 листопада 2015 року та який набрав законної сили 24 грудня 2015 року, не містить жодних обмежень з приводу його застосування.

Отже, якщо засуджений був взятий під варту саме в даному кримінальному провадженні і перебував під вартою протягом усього строку досудового слідства та судового розгляду, для покарання у виді довічного позбавлення волі є початок відліку строку покарання і законодавчо передбачений його кінець, колегія суддів не вбачає законних підстав для відмови в проведення зарахування терміну попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404 - 405, 407, 424, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2017 року про зарахування засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_9 терміну попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12