Справа № 341/1633/16-к
Провадження № 11-кп/779/197/2017
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , на вирок Галицького районного суду від 01 березня 2017 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185. ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, ніде не працює, із середньою, згідно ст.89 КК не судимий, українець, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.185 КК на 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК, ОСОБА_9 , за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу обвинуваченому, залишено без змін. Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу затримання, тобто з 12 жовтня 2016 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК ОСОБА_9 зараховано у строк покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме з 12 жовтня 2016 року по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути із обвинуваченого на користь держави 1100 грн. 50 коп. витрат за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_9 засуджено за те, що він вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, а також вчинив її повторно та вчинив крадіжку з проникненням в інше приміщення, повторно.

Як встановив суд, ОСОБА_9 таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7 , за таких обставин.

Так, ОСОБА_9 22 серпня 2016 року у період часу з 15 до 20 год., знаходячись по місцю свого постійного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через відкрите вікно потрапив у кімнату свого діда ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає і з метою особистого збагачення, діючи умисно таємно викрав джинсові штани бренду «RHYTM.BOY» вартістю 400 гривен, а з кишені інших джинсових штанів, викрав кошти у сумі 760 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1160 грн.

24 серпня 2016 року близько 20 год. ОСОБА_9 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився по місцю свого постійного проживання, шляхом вільного доступу, зайшов до кімнати ОСОБА_7 , де з кишені його штанів, повторно таємно викрав кошти у сумі 820 грн.

Окрім того, 29 серпня 2016 року близько 21 години ОСОБА_9 , знаходячись по місцю свого постійного проживання, шляхом вільного доступу, з комори таємно викрав належне ОСОБА_7 бувше у користуванні майно, а саме: дві бензопили, електрорубанок, електродриль заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 16 200 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 знаючи, що його дід ОСОБА_7 зберігає у стодолі валютні заощадження, 6 жовтня 2016 року близько 23 години ОСОБА_10 , знаючи, що він перебуває у розшуку, прийшов за адресою свого проживання, шляхом злому металевим прутом навісного замка дверей стодоли, проник усередину приміщення. Відшукав у схованці під сіном скляну банку ємністю 0,5 л. в якій зберігались 2200 доларів США та 200 англійський фунтів стерлінгів, діючи умисно, з метою особистого збагачення, таємно їх викрав, заподіявши ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 63545 грн. 16 коп.

Вподальшому, у ніч на 18 вересня 2016 року, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до господарства ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов на територію, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою особистого збагачення, ухопився руками за праву створу вікна і із застосуванням фізичної сили потягнув її на себе. Відчинивши таким чином створу вікна, ОСОБА_9 проник усередину приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав 8 літрових банок курячої тушонки домашнього приготування вартістю по 70 грн. за одну банку, та 2 літрові банки свинної тушонки домашнього приготування вартістю по 150 гривень за одну банку. Чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 860 гривень.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає вирок Галицького районного суду від 01 березня 2017 року несправедливим та таким, що підлягає зміні, через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції у відповідності до ст. 66 КК, не враховано такі, що пом`якшують покарання обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування шкоди потерпілим. Крім того, при призначенні покарання судом не враховано вимоги та не застосовано ст.69 КК.

Просить вирок суду з цих підстав змінити, постановити більш м`який вирок із застосуванням ст.69 КК, яким призначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В своєму запереченні на АС потерпілий ОСОБА_7 , вважає, що АС не підлягає задоволенню, оскільки злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК відноситься до тяжких, в судовому засіданні ОСОБА_9 визнав вину частково, збитки не відшкодовано. Разом з тим, судом враховано те, що поняття розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинених злочинів, яке виявляється в тому, що вона повністю визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалась, вживає заходів до усунення завданих злочином збитків, задовольняє обґрунтовані претензії потерпілого щодо відшкодування заподіяних внаслідок злочинних дій збитків та моральної шкоди. Таким чином, обвинувачений намагається ввести в обману суд, уникнути заслуженого покарання.

Просить у задоволенні АС захисника в інтересах обвинуваченого відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу апеляційного суду 26.04.2017р., захисник ОСОБА_8 , був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду кримінального провадження за його АС на оскаржуваний вирок міського суду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

В засідання апеляційного суду, захисник ОСОБА_8 не з`явився та, про причини своєї не явки не повідомив, окрім того обвинувачений ОСОБА_9 не заявляв клопотання про те, що він бажає бути присутнім під час апеляційного розгляду справи, однак, у відповідності до ч.4 ст.405 КК не прибуття вказаних сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомленні.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 , які заперечили доводи АС, вирок суду вважають законним і обґрунтованим та просять залишити його без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог суд першої інстанції в повній мірі дотримався. Покликання захисника в інтересах обвинуваченого на несправедливість призначеного ОСОБА_12 покарання за вчиненні ним кримінальних правопорушень не відповідає його особі внаслідок суворості, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Стаття 65 КК передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. 2, роз`яснив, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог при призначені обвинуваченому покарання дотримався. Так, остаточне покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі, відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого ОСОБА_9 , є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а доводи АС захисника є безпідставними та непереконливими.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання, у виді позбавлення волі, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого, а саме злочин за ч.3ст.185 КК, відповідно до ст.12 КК, відноситься до категорії тяжких злочинів, з урахуванням обставин, які обтяжують покарання: вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, а також дані про його особу, зокрема те, що він по місцю проживання характеризується негативно, ніде не працює.

Обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання є достатнім і справедливим, а тому підстав для його пом`якшення не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним виконати положення Закону України від 26.11.2015 року №838-УІІІ та зарахувати ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення з часу взяття його під варту, тобто з 12.10.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до положень ч. 5 ст.72 КК.

Керуючись ст.ст.404, 405,407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2016 року по 27 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_2