Справа № 573/1088/17
Номер провадження 1-кп/573/109/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Москаленки Білопільського району Сумської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 21 лютого 2002 року Білопільським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

2. 25 грудня 2002 року Білопільським районним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

3. 16 лютого 2011 року Білопільським районним судом за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

4. 18 травня 2012 року Білопільським районним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

5. 14 серпня 2012 року Білопільським районним судом за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

6. 20 травня 2013 року Білопільським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

7. 16 грудня 2014 року Білопільським районним судом за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

8. 06 квітня 2015 року Буринським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

9. 26 травня 2017 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395, ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., судимості не зняті і не погашені,

- за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04 травня 2017 року близько 12.40 год. ОСОБА_4 з велосипедної підставки біля магазину «АТБ продукти 284» по вул. Макаренка, 2 в м. Білопілля таємно викрав велосипед марки «Skif» вартістю 800 грн., який належав ОСОБА_5 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився у своїх корисливих цілях.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся і дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема показав, що 04 травня 2017 року близько 12.30-12.40 год. перебував біля магазину АТБ і побачив, як до нього під`їхав незнайомий чоловік, як пізніше дізнався це був ОСОБА_5 , та поставив свій велосипед на стоянці для велосипедів, а сам пішов в магазин. В цей час у нього виник умисел на викрадення цього велосипеду. Він підійшов до нього. В руках відвів на невелику відстань, сів на нього та поїхав від магазину до свого знайомого, який мешкає по АДРЕСА_3 . Близько 16 години цього ж дня працівники поліції велосипед у нього забрали.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності із ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, не інвалід.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину; добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, оскільки викрадений велосипед повернутий, відсутність тяжких наслідків, оскільки вартість викраденого майна не становить великий або особливо великий розмір.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового провадження не обирався.

З обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 296 грн. 61 коп. за залучення експерта.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ - велосипед марки «Skif», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , необхідно залишити останньому як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком і вироком Білопільського районного суду Сумської області від 26 травня 2017 року шляхом повного складання покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (рік) та штрафу в сумі 850 грн.

Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк покарання у виді обмеження волі відраховувати з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Стягнути з ОСОБА_4 296 грн. 61 коп. у доход держави.

Речовий доказ - велосипед марки «Skif», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя