АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 15 червня 2017 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого радником спостережної ради ПАТ «Платинум Банк», одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку та дружину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 218-1, ч. 3 ст. 209 КК України,
за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника третього відділу процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_11 та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 08 липня 2017 року з визначенням застави у розмірі 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) гривень.

В ухвалі, слідчий суддя врахувавши обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, те, що ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні перебував у розшуку, а також те, що у рамках даного кримінального провадження необхідно провести ще ряд слідчих дій, зокрема: отримати висновки призначених судово-економічної експертизи, а також комплексної судово-економічної експертизи та експертизи комп`ютерної техніки і програмних продуктів; встановити та допитати у якості свідків понад 20 колишніх співробітників ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «Інформаційно-розрахунковий центр», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «Фагор»; допитати у якості потерпілих понад 150 вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «Інформаційно-розрахунковий центр», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр»; отримати висновки комп`ютерно-технічних експертиз, призначених у кримінальному провадженні; виконати вимоги ст. 290 КПК України та прийшов до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисники в інтересах підозрюваного подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2017 року та постановити нову ухвалу, в якій визначити ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід із розміром застави в межах 2 500 000,00 грн.

Вказують на те, що слідчим суддею не враховано того, що матеріалами кримінального провадження не підтверджується причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Зазначають, що ОСОБА_7 чи інші керівники Банку не отримували в своє володіння чи розпорядження коштів, які були залучені фінансовими компаніями від фізичних осіб. Крім того, адвокат зазначає, що ОСОБА_7 не мав жодних інших джерел отримання доходу, окрім заробітної плати за місцем роботи.
Таким чином, вчинені ОСОБА_7 дії жодним чином не стали підставою для прийняття НБУ рішення про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних.

Як вважає сторона захисту, слідчим суддею не враховано також того, що слідчим зроблені припущення щодо наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , які нічим не підтверджені, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства або суду; знищувати докази; впливати на свідків.

Зокрема, сторона захисту зазначає, що досудове розслідування по даній справі триває з 02 червня 2016 року та продовжено до 12 серпня 2017 року, і за весь час досудового розслідування було допитано значну кількість свідків, вилучено всі необхідні документи, зібрані докази. На думку сторони захисту, продовження досудового розслідування пов`язано тільки з тим, що слідчі своєчасно не замовили та не отримали висновки комплексної судово-економічної та експертизи комп`ютерної техніки і програмних продуктів, а також своєчасно не було досліджено внутрішньобанківські проводки з перерахування грошових коштів.
Сторона захист зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги того, що з червня 2016 року по кінець січня 2017 року слідчі поліції не проводили ніяких ефективних слідчих дій і тільки починаючи з початку цього року почали замовляти необхідні експертизи та допитувати свідків.
Посилається на те, що немає підстав вважати, що ОСОБА_7 буде впливати на проведення експертиз, чи впливати на свідків 150 вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мешкають на території всієї України, чи буде знищувати докази.
Також сторона захисту зазначає, що слідчий суддя безпідставно зазначив, що ОСОБА_7 може переховувався від органів досудового розслідування, оскільки факт не прибуття ОСОБА_7 26 січня 2017 року до прокурора викликаний поважними обставинами, а саме тим, що він був госпіталізований до закладу охорони здоров`я з високим артеріальним тиском, що не уможливило залишення ним вказаного закладу. Крім того, підозрюваному ОСОБА_7 , була вручена повістка про виклик до прокуратури міста Києва за два дні до запланованих слідчих дій, тобто, всупереч п. 8 ст. 135 КПК України.
Як вважає сторона захисту, подальше тримання ОСОБА_7 під вартою критично впливає на стан його здоров`я, оскільки, ОСОБА_7 потребує госпіталізації у профільне відділення, а в умовах СІЗО не має можливості надати належну медичну допомогу підозрюваному.

Також сторона захисту посилається на те, що слідчий суддя при визначенні ОСОБА_7 застави у розмірі 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) гривень, не врахував майнового та сімейного стану підозрюваного. Вважає, що сума застави є завідомо непомірною для підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та вважав за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 02 червня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000558, за підозрою колишнього голови правління ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 218-1, ч. 3 ст. 209 КК України та директора ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 364-2, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

12 серпня 2016 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та доведення банку до неплатоспроможності, що завдало великої матеріальної шкоди державі.

13 серпня 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 08 жовтня цього ж року вищевказаним судом було продовжено до 06 грудня 2016 року.

01 грудня 2016 року постановою заступника прокурора міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2016 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений проміжок доби, яким заборонено підозрюваному з 20:00 год. до 08:00 год. наступної доби залишати квартиру АДРЕСА_2 з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 03 лютого 2017 року.
31 січня 2017 року слідчим за погодженням прокурора, вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 218-1, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, строком на 60 діб, який 30 березня 2017 року було продовжено до 30 квітня 2017 року включно.

В подальшому, 20 квітня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено заступником Генерального прокурора України до дванадцяти місяців, а саме до 12 серпня 2017 року.

21 квітня 2017 року слідчий в ОВС третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , за погодженням заступника начальника третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , терміном на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року вищевказане клопотання слідчого задоволено частково та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 08 липня 2017 року з визначенням застави у розмірі 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) гривень.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження обраного запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, характер та обставини вчинення злочинів, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 218-1, ч. 3 ст. 209 КК України, що є підставою для продовження застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Як встановлено колегією суддів, прокурором, як у клопотанні, так і в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Зокрема, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, та можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження строку застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Однак, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу в тому числі і стан його здоров`я та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що, з врахуванням стадії досудового розслідування даного кримінального провадження, визначена суддею застава у розмірі 50 000 000 грн. є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , наслідки від вчинених злочинів, особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні можливо встановити заставу, яка перевищує максимальний розмір, встановлений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, з метою гарантування виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України, а саме заставу у розмірі 10 000 000 гривень.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників підозрюваного необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання органу досудового розслідування, продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 08 липня 2017 року проте визначити йому розмір застави у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте становить 10 000 000 (десять мільйонів) грн., вважаючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_7 вирішить виконувати покладені на нього обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, через побоювання втратити цю заставу. При цьому колегія суддів враховує обставини, встановлені ст. 177,178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна бути помірною та визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.
Такий розмір застави буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не буде порушувати права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 , з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та розміру завданої шкоди, колегія суддів на даний час не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника третього відділу процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_11 та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 08 липня 2017 року з визначенням застави у розмірі 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) гривень,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , погоджене заступником начальника третього відділу процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_11 про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 строку тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити до 08 липня 2017 року.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та становить 10 000 000 (десять мільйонів) гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Апеляційного суду міста Києва (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 02894757, банк ГУ ДКСУ в місті Києві, код ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 37993783, МФО 820172, реєстраційний рахунок 5850).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кодон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Апеляційного суду міста Києва, має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Дніпровського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішуватиме питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2973/2017 Категорія: ст.181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1