АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4118/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власників тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_11 та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 21.07.2017, за адресою: АДРЕСА_1 , в помешканні ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти, а саме: 13 купюр номіналом 50 ЄВРО за наступними номерами: S5, X2, Z1, S9, X1, S9, S4, X1, S8, X1, S4, X1, S; договору № А-01/1501 оренди нежитлового приміщення від 01.01.2015 на 3 арк., Акт прийому - передачі нежитлового приміщення за Договором оренди нежитлового приміщення № О/01/15/01 від 01.01.2015 на 1 арк., Дополнительное соглашение № 1 к договору аренды № 1102/15 от 27.05.2015 на 1 арк., Довідка АА № 495627 з єдиного держаного реєстру підприємств та організацій України (ЕДРПОУ) на 2 арк., Технічний паспорт на нежитловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , прим. 160 на 8 арк., нотаріальна довіреність ОСОБА_12 Серія НАН № 523776 на 1 арк., нотаріальна довіреність ОСОБА_13 Серія НАН № 523775 на 1 арк., договор аренды от 01.01.2015 на 4 арк., акт приёма-передачи помещения по договору аренды помещения от "б/н". 01 января 2015 г. на 1 арк., виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ТОВ "СТВОЛ" на 2 арк., статут ТОВ "СТВОЛ" на 12 арк., газовий балончик з написом "ТЕРЕН-4М", пластикова картка з написом "SC Formula" № НОМЕР_1 , пластикова картка з написом "Золотий Гепард" № НОМЕР_2 , предмет схожий на пристрій для відстрілу гумовими кулями марки "SCHMEISSER" К0000345 Kal.9mm. РА АЕ 790G1 та магазин до нього, паперова коробка синього кольору з написом "SOBR-T" з пластиковою планкою на якій знаходиться 13 патронів з гумовими кулями чорного кольору, паперова коробка синього кольору з написом "SOBR-T" з пластиковою планкою на якій знаходиться 50 патронів з гумовими кулями чорного кольору.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав в інтересах власників майна апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання органу досудового розслідування відмовити та зобов`язати повернути вилучене під час обшуку майно.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, а висновки, викладені у ній, не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім цього стверджує, що позиція сторони обвинувачення щодо вчинення керівними особами Департаменту забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України у тому числі ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, ґрунтується виключно на припущеннях. В рамках кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, а відтак процесуальний статус ОСОБА_9 не визначено.

Апелянт додає, що вилучене майно не відповідає ознакам ст. 98 КПК України, а постанова про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні не виносилась. Обшук квартири проводився з численними порушеннями, про що ОСОБА_9 направлено відповідні повідомлення на адресу Генеральної прокуратури України, прокуратури м. Києва та Київської місцевої прокуратури № 10, а відтак докази, отримані в ході проведення такої слідчої дії не можуть вважатися допустимими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власників майна та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто судом без повідомлення та участі власників майна та їх представника. Копія ухвали на адресу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не направлялася, що підтверджується матеріалами провадження. Копію рішення слідчого судді, згідно заяви про видачу судового рішення, представником власника майна отримано 25.07.2017 року, про що міститься відмітка в матеріалах провадження. Останнім днем строку звернення з апеляційною скаргою є 30.07.2017 року, однак враховуючи, що 30.07.2017 є вихідним днем, в силу вимог ч. 7 ст. 115 КПК України останнім днем для подання апеляційної скарги є 31.07.2017 року. Адвокат ОСОБА_7 направив апеляційну скаргу 31.07.2017 року тобто в межах визначного законом п`ятиденного строку, за таких обставин строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 19.06.2017 року за № 0000081, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що до Київської місцевої прокуратури № 8 надійшло звернення начальника відділу з питань запобігання корупції Міністерства юстиції України ОСОБА_14 відносно колишнього директора Департаменту ОСОБА_9 , заступника начальника Департаменту ОСОБА_15 та начальника відділу з організації експлуатації транспортних засобів та логістики Департаменту ОСОБА_16 , які за попередньою змовою, розтратили державне майно, що перебувало в їх відданні, у великих розмірах. В подальшому встановлено, що вищезазначенні особи протягом 2015-2017 років розтратили державне майно на загальну суму 570 000 тисяч гривень.

20.07.2017 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9

21.07.201 року під час проведення обшуку було виявлено та вилучено наступні речі: грошові кошти, а саме: 13 купюр номіналом 50 ЄВРО за наступними номерами: S5, X2, Z1, S9, X1, S9, S4, X1, S8, X1, S4, X1, S; договору № А-01/1501 оренди нежитлового приміщення від 01.01.2015 на 3 арк., Акт прийому - передачі нежитлового приміщення за Договором оренди нежитлового приміщення № О/01/15/01 від 01.01.2015 на 1 арк., Дополнительное соглашение № 1 к договору аренды № 1102/15 от 27.05.2015 на 1 арк., Довідка АА № 495627 з єдиного держаного реєстру підприємств та організацій України (ЕДРПОУ) на 2 арк., Технічний паспорт на нежитловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , прим. 160 на 8 арк., нотаріальна довіреність ОСОБА_12 Серія НАН № 523776 на 1 арк., нотаріальна довіреність ОСОБА_13 Серія НАН № 523775 на 1 арк., договор аренды от 01.01.2015 на 4 арк., акт приёма-передачи помещения по договору аренды помещения от "б/н". 01 января 2015 г. на 1 арк., виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ТОВ "СТВОЛ" на 2 арк., статут ТОВ "СТВОЛ" на 12 арк., газовий балончик з написом "ТЕРЕН-4М", пластикова картка з написом "SC Formula" № НОМЕР_1 , пластикова картка з написом "Золотий Гепард" № НОМЕР_2 , предмет схожий на пристрій для відстрілу гумовими кулями марки "SCHMEISSER" К0000345 Kal.9mm. РА АЕ 790G1 та магазин до нього, паперова коробка синього кольору з написом "SOBR-T" з пластиковою планкою на якій знаходиться 13 патронів з гумовими кулями чорного кольору, паперова коробка синього кольору з написом "SOBR-T" з пластиковою планкою на якій знаходиться 50 патронів з гумовими кулями чорного кольору.

24.07.2017 року слідчий СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_11 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

24.07.2017 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва клопотання слідчого задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000081, про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання та прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з метою забезпечення можливого заявленого цивільного позову в рамках кримінального провадження та до набрання судовим рішенням законної сили, виконання вироку в частині можливої конфіскації майна та накладення майнових стягнень, відсутності доказів, що вилучене майно належить третім особам, які не мають відношення до кримінального правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням, крім того слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, зокрема, при накладенні арешту застосовано норму закону, яка втратила чинність.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий у клопотанні просив накласти арешт на вказане майно, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно (грошові кошти) може бути приховане чи відчужене.

Разом з цим під час розгляду даного клопотання слідчий суддя послався на ч. 2 ст. 170 КПК України, та вказав, що слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таке посилання могло мати місце лише до 11.12.2015 року, оскільки ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка діяла до зазначеного часу, містила таку правову підставу для накладення арешту на майно, як відповідність майна критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, однак з 11.12.2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VІІІ від 10.11.2015 року, яка 28.02.2016 року теж втратила чинність і на даний час діє ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Зазначена обставина є порушенням ст. 9 КПК України, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт майна мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що стороною обвинувачення не доведено необхідність накладення арешту на майно, оскільки матеріали, надані органом досудового розслідування не підтверджують, для встановлення яких саме обставин кримінального провадження існує необхідність у накладенні арешту на вказане майно та не доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є співмірним з потребами досудового розслідування та виправдовує таке втручання у права власника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах відсутня постанова про визнання вилученого майна речовими доказами та взагалі не зазначено, яким ознакам ст. 98 КПК України відповідає вказане майно.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна арешт майна накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що не може бути також накладено арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації, оскільки кримінальне провадження № 0000081 здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, санкція за вчинення якого не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна. Крім того жодній особі у даному кримінальному провадженні у тому числі і ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про підозру не повідомлено, що також унеможливлює застосування заходу забезпечення кримінального провадження з даних підстав.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, на які посилається орган досудового розслідування та частково слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявності матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга представника власників майна частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_11 та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 21.07.2017, за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 21.07.2017, за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4