Дата документу Справа № 331/6644/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/238/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10 листопада 2016 року про повернення клопотання,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду повернуто клопотання адвоката ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення щодо ОСОБА_8 , який відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, захисник засудженого просив її скасувати, вважаючи судове рішення незаконним і таким, що грубо порушує законні права ОСОБА_8 та просив ухвалити нову ухвалу. Задовольнити клопотання повністю, зарахувавши у строк зазначеного покарання час перебування засудженим ОСОБА_8 в Дніпропетровському слідчому ізоляторі в період з 01.07.2014 року по 11.02.2016 року.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду повністю і ухвалити нову ухвалу.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рога Дніпропетровської області від 24.12.2008 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.263 КК та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі. Вирок набув чинності 18.03.2009 року. Початок строку відбування покарання 03.03.2008 року.

02.04.2009 року ОСОБА_8 прибув до Жовтоводської ВК (№26) Дніпропетровської області, де відбував покарання.

30.06.2014 року постановою слідчого з ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області з метою забезпечення безпеки потерпілого ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000015 від 30.06.2014 року відносно працівників Жовтоводської ВК (№26) за ч.1 ст.127, ч.2 ст.365 КК було переведено з Жовтоводської ВК (№26) Дніпропетровської області до Дніпропетровського слідчого ізолятора у якості потерпілого. 25.02.2016 року ОСОБА_8 було повернуто до Біленьківської ВК (№99) Запорізької області для подальшого відбування покарання.

В Дніпропетровському слідчому ізоляторі ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000015 перебував з 01.07.2014 року по 11.02.2016 року.

12.09.2016 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК у кримінальному провадженні №0001389 від 24.07.2016 року ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у СІЗО-10 м.Запоріжжя на строк до 11.11.2016 року. Кримінальне провадження №0001389 за ч.2 ст.345 КК України знаходиться в провадженні СВ Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Повертаючи клопотання захисника, районний суд виходив з того, що за змістом ст. 539 КПК, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Тому суд вважаючи, що в теперішній час ОСОБА_8 , перебуваючи в умовах СІЗО, не відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рога Дніпропетровської області від 24.12.2008 року, а тому розгляд клопотання про зарахування зазначеного строку не входить до компетенції даної судової установи.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки у випадку закриття кримінального провадження №0001389, в рамках розслідування якого ОСОБА_8 утримується в СІЗО-10 м.Запоріжжя, час його тримання там буде віднесено до часу відбування ним покарання у виді позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рога Дніпропетровської області від 24.12.2008 року. У зв`язку з чим, висновок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя про відсутність у нього повноважень щодо розгляду клопотання захисника про зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 є передчасним. Крім того, повертаючи таке клопотання, районний суд не зазначив, який інший суд вправі розглянути таке звернення, тим самим, позбавивши засудженого на доступ до правосуддя, що є неприпустимим.

Разом з тим, судова колегія, розглянувши по суті таке звернення захисника, дійшла висновку, що воно безпідставне і необґрунтоване, оскільки застосування положень ч.5 ст.72 КК до покарання, яке зараз відбуває засуджений ОСОБА_8 , є неможливим.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого вирок щодо якого не набрав законної сили; метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК строк попереднього ув`язнення зараховується судом із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі лише у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Таким чином, не будь-який час перебування особи в слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до ч.5 ст.72 КК. Для цього особа має мати статус підозрюваного або обвинуваченого, який припиняється з моменту набуття законної сили вироком суду; такий строк тримання може бути зараховано лише в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Разом з тим

-в Дніпропетровському слідчому ізоляторі ОСОБА_8 з 01.07.2014 року по 11.02.2016 року перебував по іншому кримінальному провадженню №0000015, відмінному від того, в межах відбування покарання якого ставиться питання про зарахування строку;

-щодо ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000015 попереднє ув`язнення не застосовувалось, оскільки він там знаходився зі статусом потерпілого;

-перебуваючи в Дніпропетровському слідчому ізоляторі ОСОБА_8 продовжував там відбувати покарання, за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рога Дніпропетровської області від 24.12.2008 року, який набув законної сили ще 18.03.2009 року.

Захисник вимагав зарахувати час тримання ОСОБА_8 в Дніпропетровському слідчому ізоляторі на підставі п.п. ґ ч.5 ст.72 КК, згідно якого у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Судова колегія критично ставиться до такого доводу клопотання і апеляційної скарги захисника, оскільки п.п. «ґ» ч.5 ст.72 КК поширюється на підозрюваних і обвинувачених, які відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, вчинили новий злочин; щодо них попереднє ув`язнення не обиралось, проте їх утримують в СІЗО для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. При цьому зарахування строку тримання в СІЗО за правилами ч.5 ст.72 КК має відбуватись виключно в межах того кримінального провадження, за яким проводились слідчі дії або обвинувачений приймав участь у судовому розгляді.

Проте, як наведено вище, ОСОБА_8 зі своїм статусом потерпілої особи під час перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 01.07.2014 року по 11.02.2016 року під дію п.п. «ґ» ч.5 ст.72 КК не підпадає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10 листопада 2016 року про повернення клопотання захисника ОСОБА_7 , про зарахування строку попереднього ув`язнення скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рога Дніпропетровської області від 24.12.2008 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4