справа № 208/3714/17
№ провадження 1-кп/208/455/17
ВИРОК
Іменем України
07 вересня 2017 р. м. Кам`янське
ОСОБА_4 , 29.05.2017 близько 11.50 год., знаходячись біля цвинтаря розташованого по вул. С.Слісаренка в м. Кам`янському, маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу, умисно придбав для власного вживання у невстановленої досудовим розслідуванням особи, наркотичний засіб у медичному шприці градуйованому до 2,5 мл, та у подальшому став умисно незаконно зберігати при собі з метою особистого вживання без мети збуту.
29.05.2017 приблизно о 12:00 год. ОСОБА_4 знаходячись біля гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу розташованому по вул. М.Грушевського в м. Кам`янському, де справляв свої природні нужди, був затриманий працівниками поліції Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області якими був складений адміністративний протокол згідно ч.1 ст.173 КУпАП України відносно останнього.
Після чого, працівниками поліції, біля гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу розташованому по вул. М.Грушевського в м. Кам`янському, о 12.10 год., під час особистого огляду у ОСОБА_4 та огляду речей останнього, в присутності понятих, було виявлено в сумці ОСОБА_4 та вилучено медичний шприц, градуйований до 2,5 мл та заповнений рідиною світло-коричневого кольору до відмітки ~ 1 мл.
Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 1/8.6/1756 від 21.06.2017, рідина світло-коричневого кольору масою 0,6814 г., вилучена у ОСОБА_4 , містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0247 г., яку ОСОБА_4 , умисно, незаконно, придбав і зберігав при собі без мети збуту для особистого вживання.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Відповідно змісту укладеної та підписаної сторонами угоди:
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і зобов`язується:
1. Співпрацювати з правоохоронними органами у наданні відомостей про осіб, що причетні до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та обставини, при яких вказані особи вчиняють злочини;
2. Сприяти розслідуванню та дати показання свідка щодо обставин та осіб, які займаються вчиненням злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України не встановлено.
З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, повного визнання ним вини, раніше не судимого, працюючого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшуює покарання (щире каяття), сторони угоди узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у сумі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, вважаючи, що таке покарання відповідає особі обвинуваченого, буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, із змісту угоди також вбачається, що при укладенні угоди обвинуваченому були також були роз`яснені наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:
а) для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку.
Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.
б) для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів йому роз`яснено і є зрозумілими.
Обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.309 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривням.
Злочин вчинив при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах, просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і міри покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.
При цьому суд виходить з наступного.
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до злочину середньої тяжкості, відсутність потерпілого, та у випадку завдання кримінальним правопорушенням шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а тому визнання ОСОБА_7 винуватості є цілком виправданим.
З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, повне визнання вини, щире каяття, суд прийшов до висновку, що ці обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, а саме: призначити покарання ОСОБА_7 у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривням.
Питання щодо судових витрат та речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100, 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривням.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 989,60 грн. (дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень, шістдесят копійок) витрат на проведення судово-хімічної експертизи № 1/8.6/1756 від 21.06.2017 року.
Речовий доказ, а саме медичний шприц ємністю 2.5 мл., що заповнений особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм ацетильованим масою 0,6814 г., у перерахунку на суху речовину становить 0,0247 г., що поміщений до спец. пакету № 1356796 - знищити.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку у випадках, встановлених ст. 473, 394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1