Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3278/16-к
Провадження №: 1-кп/332/298/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2016 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0003653, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василівка Запорізької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 03.04.1986 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 р. до 2 років виправних робіт з утримання 20% заробітку;

- 25.03.1987 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 215-3, ст. 17, ч. 2 ст. 215-3, ч. 3 ст. 81, ст. ст. 42, 43 КК України 1960 р. до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 11.09.1992 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 81, ст. 17, ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 215-3 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі;

- 10.02.1993 р. Василівським районним судом Запорізької області за ст. 102, ч. 2 ст. 141, ст.ст. 42,43 КК України 1960 р. до 5 років позбавлення волі;

- 19.01.1999 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 206 КК України 1960 р. до 1 року позбавлення волі;

- 21.11.2001 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 353, ст.ст. 42,44 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі;

- 24.01.2006 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 29.04.2009 р. Василівським районним судом за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

- 28.09.2010 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 09.12.2013 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 15.02.2014 р. умовно-достроково на 10 місяців 4 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , який раніше вчинив злочини, передбачені ст.ст. 185 та 186 КК України, судимість за які не погашена і не знята у встановленому законом порядку, повторно, умисно вчинив корисливе кримінальне правопорушення за таких обставин.

22.09.2016 р. близько 17.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у лікарняній палаті Запорізького обласного протитуберкульозного клінічного диспансеру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, б. 2, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу, таємно викрав з тумбочки лікарняної палати вказаного вище медичного закладу мобільний телефон «Lazer» у корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 3200 грн., який належить ОСОБА_5 .

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у висунутому прокурором обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що у вересні 2016 р. він проходив лікування у Запорізькому обласному протитуберкульозному диспансері, де познайомився з потерпілим. Одного дня, після спільного вживання з ОСОБА_5 алкогольних напоїв, він скористався тим, що потерпілий заснув та викрав належний йому сенсорний мобільний телефон у корпусі чорного кольору, модель назвати не може, який знаходився на тумбочці біля кроваті. Коли наступного дня прийшли працівники поліції та почали з`ясовувати обставини крадіжки, він добровільно повернув викрадене майно. На досудовому слідстві потерпілий не мав до нього претензій, між ними було укладено угоду про примирення.

Крім того, обвинувачений зазначив, що критично ставиться до своєї попередньої протиправної поведінки. На теперішній час він не вживає алкоголь, працевлаштувався неофіційно, має постійне місце проживання у м. Василівка Запорізької області, перебуває у фактичних шлюбних відносинах із жінкою, яка має чотирьох неповнолітніх дітей, бере участь у їх вихованні та утриманні, має намір виправитись та почати нове життя.

Потерпілий, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явився. Згідно телефонного повідомлення він за станом здоров`я та через проживання у Дніпропетровській області з`явитись до суду не має можливості.

Обвинувачений під час розгляду справи заявив, що він усвідомлює незаконність і небезпечність своїх дій, повністю визнає наведені в обвинувальному акті прокурора обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 185 КК України.

Приймаючи до уваги, що учасниками процесу не оспорюються викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненій повторно; враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальній справі.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, повністю доведеною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, про що свідчать його правдиві показання під час досудового розслідування та в суді, критично ставиться до своєї протиправної поведінки, готовий нести передбачену законом кримінальну відповідальність.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

При призначенні покарання суд відповідно до положень ст. 65 КК України приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, віднесення його законодавством до категорії середньої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, відсутність негативних наслідків для потерпілого через повернення викраденого майна; дані, які характеризують особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимий, працевлаштований неофіційно, неодружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на обліку у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, але має тяжку хворобу, через наявність якої потребує постійного, періодичного лікування; за місцем проживання характеризується задовільно.

За сукупністю обставин скоєного кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, суд визнає необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів призначення покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, а також того, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування та розгляду справи у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, з урахуванням стану його здоров`я, наявності тяжкої хвороби; сімейного стану - перебуває у фактичних шлюбних відносинах із жінкою, яка має чотирьох неповнолітніх дітей, у вихованні та утриманні яких обвинувачений бере участь, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 на теперішній час загрози для суспільства не становить та є соціально адаптованим.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків відповідними органами протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Потерпілим цивільний позов у цьому кримінальному проваджені заявлений не був.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

Речовий доказ по справі мобільний телефон «Lazer» у корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 - залишити потерпілому ОСОБА_5 , як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1