АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/821/17 Справа № 189/6/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000686 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Тернувате, Новомиколаївського району, Запорізької області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

16.06.2016 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 4 місяці;

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_8 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2016 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодившись з вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Просить пом`якшити йому покарання та призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, данні про його особу, а саме: те, що вінповністю визнав свою вину та щоро роскаявся у вчиненму, потерпла не має до нього претензій матеріального характеру, а також те, що його стан здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, значно погіршився.

До початку апеляційного розгляду прокурор надав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в яких просить вирок суду першої інтанції залишити без змін як законний та обгрунтований та відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Свої доводи обгрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, дійшов правильного висновку та в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_7 злочину, данні про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому на його думку покарання обвинуваченому призначено обгрунтовано та вмотивовано і немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 26.11.2016 року близько 08 год. 15 хв., не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21063» д.н. НОМЕР_1 та рухаючись на 144 км. автошляху м. Дніпро- м. Мелітополь, поблизу с. Радісне Покровського району Дніпропетровської області, в напрямку м. Мелітополь, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого не впорався з керуванням автомобіля, з`їхав з проїжджої частини в кювет, де зіткнувся з деревом, що потягло спричинення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді: внутрішньо-мозкової травми, закритої травми грудної клітини з численними переломами ребер ліворуч, що супроводжується лівобічним гемопневмотораксом які відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений та захисник, підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити у повному обсязі.
Прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення оскільки вважає вирок суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується тверджень захисника про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують уваги.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер кримінального правопорушення, та вірно призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 71 КК України.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, та вчинив кримінальний злочин в період відбуття покарання з випробуванням, за місцем проживання характеризується позитивно.
Врахував і конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання винного -його щире каяття, та врахував обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченого ОСОБА_7 .

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4