Справа № 761/3381/17
Провадження № 1-кс/761/2286/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Ірпінської міської ради Київської області про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000158, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,
в с т а н о в и в:
01 лютого 2017 року Ірпінська міська рада Київської області звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту та обмежень у вигляді заборони відчуження, вирубки дерев та проведення будівельних робіт, накладених ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000158, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, на земельну ділянку площею 0,3454 га з кадастровим номером :01:028:0105, розташовану за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7, яка на праві комунальної власності належить Ірпінській міській раді Київської області (), а також земельну ділянку площею 0,4597 га з кадастровим номером :01:028:0106, розташовану за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7-ж, яка на праві комунальної власності належить Ірпінській міській раді Київської області ().

У судове засідання представник Ірпінської міської ради Київської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, однак безпосередньо в день засідання подав через канцелярію суду заяву (вх. № 9108 від 06 лютого 2017 року), в якій просив відкласти розгляд клопотання про скасування арешту майна, у зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника в судовому засіданні. Разом із цим, до вказаної заяви представником Ірпінської міської ради Київської області не було додано жодних підтверджуючих документів, які б свідчили про поважність неприбуття до суду, а кримінально-процесуальне законодавство не містить вимог щодо обов`язку слідчого судді здійснювати розгляд клопотання про скасування арешту майна виключно за участю заявника.

Прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 , яка здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000158 від 27 листопада 2015 року, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання Ірпінської міської ради Київської області про скасування арешту, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року арешт на земельні ділянки, розташовані по вул. Мінеральній, 7 і 7-ж у м. Ірпінь Київської області, накладено обґрунтовано та на даний час не відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000158, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,задоволено та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,3454 га з кадастровим номером :01:028:0105, розташовану за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7, яка на праві комунальної власності належить Ірпінській міській раді Київської області (), зі встановленням обмежень у вигляді заборони відчуження, вирубки дерев та проведення будівельних робіт, а також на земельну ділянку площею 0,4597 га з кадастровим номером :01:028:0106, розташовану за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7-ж, яка на праві комунальної власності належить Ірпінській міській раді Київської області (), зі встановленням обмежень у вигляді заборони відчуження, вирубки дерев та проведення будівельних робіт.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на земельні ділянки, розташовані по вул. Мінеральній, 7 і 7-ж у м. Ірпінь Київської області, слідчий суддя керувався вимогами ст.ст. 170-173 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, та з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості відчуження прав на майно, перетворення його шляхом незаконної вирубки дерев та проведення будівельних робіт, дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на земельну ділянку площею 0,3454 га з кадастровим номером :01:028:0105, розташовану за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7, яка на праві комунальної власності належить Ірпінській міській раді Київської області (), зі встановленням обмежень у вигляді заборони відчуження, вирубки дерев та проведення будівельних робіт, а також на земельну ділянку площею 0,4597 га з кадастровим номером :01:028:0106, розташовану за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Мінеральна, 7-ж, яка на праві комунальної власності належить Ірпінській міській раді Київської області (), зі встановленням обмежень у вигляді заборони відчуження, вирубки дерев та проведення будівельних робіт.

Крім того, наведені прокурором підстави необхідності залишення вказаних земельних ділянок під арештом є такими, що заслуговують на увагу, та вказують на відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що заявником у своєму клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на земельні ділянки, за яких би на даний час відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити Ірпінській міській раді Київської області в задоволенні її клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання Ірпінської міської ради Київської області про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000158, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1