Справа № 517/15/17
Провадження № 1-кп/517/9/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка кримінальне провадження, відомості про яке внесені 13.12.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росіянівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 10.12.2016 року біля 21 години, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу прийшов на частково огороджену територію господарства, яке розташоване в с. Росіянівка Захарівського району Одеської області та належить ОСОБА_5 , звідки за допомогою кліщів, шляхом демонтажу передньої частини огорожі, таємно викрав п`ять листів шиферу, вартістю по 150 грн. кожен та один листок шиферу з даху туалету, вартістю 150 грн. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн.
23.12.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України та призначення йому за вчинений злочин покарання у виді у виді 200 годин громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди. При цьому по суті обвинувачення суду повідомив, що 10.12.2016 року біля 21 години, з метою крадіжки майна прийшов на частково огороджену територію господарства ОСОБА_5 . Увійшовши на територію даного господарства звідки з забору та туалету за допомогою кліщів здійснив крадіжку 6 листів шиферу.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що претензій до обвинуваченого він не має, просить затвердити угоду про примирення, повідомивши що наслідки її підписання та затвердження судом йому зрозумілі.

Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив суду всі обставини злочину. За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна.
Обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення, укладену між ними та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене в угоді про примирення покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, просив ухвалити вирок, яким призначити узгоджене покарання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується вимогою про судимість від 14.12.2016 року, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, що вбачається з характеристики № 1241 від 13.12.2016 року.
Обвинувачений на наркологічному обліку не перебуває, що підтверджується довідкою Захарівської ЦРЛ.

Згідно довідки Захарівської ЦРЛ від 14.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, розкаявся, що суд оцінює як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
У судовому засіданні встановлено, що угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 471 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також суду повідомив про те, що він розуміє обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення.
Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 23.12.2016 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України та ст.ст.65, 185 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 23.12.2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 13 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Речовий доказ у кримінальному проваджені шість листків шиферу, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: