Справа № 357/880/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/379/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.03.2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківський міськрайонний суд Київської області від 08 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволені клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка Тетіївського району Київської області, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, -
В С Т А Н О В И Л А:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся начальник Білоцерківської виправної колонії №35 із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування невідбутої частини строку покарання ОСОБА_7 , засудженого вироком Тетіївського районного суду Київської області від 23.08.2013. Вказане клопотання було мотивоване тим, що станом на 18.01.2017 відбута частина покарання ОСОБА_7 становила 3 роки 9 місяців 04 дні. Крім того, відбуваючи покарання, засуджений зарекомендував себе позитивно.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2017 року - відмовлено у задоволені клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 за відсутністю законних підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурор та засуджений подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання начальника БВК №35 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
На думку прокурора, судом не враховано мету призначення покарання, а також те, що 18.01.2017 рішенням комісії БВК №35 по розгляду особових справ на засуджених та інших матеріалів для вирішення питань щодо направлення до суду відповідного клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання встановлено, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, засуджений 04.02.2016 переведений із жилих приміщень колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації. За час відбування покарання, а саме, з 07.12.2013 характеризується позитивно, має 8 заохочень і 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, працевлаштований укладником-пакувальником на контрагентських роботах.
Крім того, прокурор звертає увагу, що саме під час відбування покарання у БВК №35, ОСОБА_7 здобув професійну освіту за спеціальністю електрозварювальник ручного зварювання та в подальшому працював за спеціальністю на дільниці виготовлення автомобільних причепів колонії. Також, засуджений приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи, входить до складу фізкультурно-спортивної секції засуджених дільниці соціальної реабілітації, та сумлінно ставиться до виконання своїх обов`язків.
На думку засудженого, ухвала суду є незаконною, оскільки, відповідно до вимог ст.81 КК України він відбув ? призначеного покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці - довів своє виправлення. Вважає посилання суду на те, що відносно нього вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення як на підставу для відмови в умовно-достроковому звільненні недоречним, оскільки цю частину покарання вже відбув. Крім того, згідно висновку адміністрації, він провинну у вчиненому злочині визнав та на майбутнє висловлює добрі плани та намір; в особистості відбулися процеси позитивних змін, які створили готовність до самокерованої та правослухняної поведінки у суспільстві; підтримує соціально-корисні стосунки з рідними шляхом листування та особистих побачень.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, що брав участь в суді першої інстанції та засудженого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи та вимоги апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи із наступного.
Положенням ст.370 КПК України передбачені вимоги до судового рішення, а саме, законність, обґрунтованість і вмотивованість. Перевіривши судове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2017 щодо ОСОБА_7 , колегія суддів прийшла до переконання про дотримання судом першої інстанції вказаних приписів.
Відповідно до статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання у Білоцерківській виправній колонії №35 за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 23.08.2013 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за яке йому призначено покарання із застосуванням ст.71 КК України - у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку покарання рахується з 23 липня 2013 року, кінець строку покарання - з 15 квітня 2018 року. Відбута частина покарання на 18.01.2017 становить 3 роки 9 місяців 04 дні, тобто, фактично засуджений відбув ? строку призначеного покарання, що є однією із умов для застосування до нього положень ст. 81 КК України.
Крім того, колегія суддів враховує наявність позитивної характеристики, наданої Білоцерківською ВК № 35 на ОСОБА_7 від 18.01.2017, відповідно до якої він працевлаштований, має добре відношення до праці, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи, входить до складу фізкультурно спортивної секції засуджених, є членом ради колективу засуджених, здобув спеціальність електрозварювальника ручного зварювання, а також має 8 заохочень та одне стягнення.
Вказані характеризуючи дані беззаперечно свідчать про існування змін в свідомості ОСОБА_7 в бік покрашення, що має вплинути на його успішну майбутню ресоціалізацію та адаптацію в суспільстві.
Разом з тим, в матеріалах справи містяться відомості про наявність в ОСОБА_7 попередньо ще 7 судимостей, зокрема: 30.03.1999 Тетіївським районним судом Київської області за ст.ст. 140 ч. 3,44 КК України до 1 року позбавлення волі; 26.12.2000 Тетіївським районним судом Київської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; 29.01.2004 Тетіївським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3,75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком до 2 років; 12.08.2004 Тетіївським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 14.05.2007 Тетіївським районним судом Київської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту; 22.12.2008 Тетіївським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком до 3 років; 05.10.2009 Тетіївським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.
При цьому він два рази звільнявся умовно-достроково від відбування покарання і в період цього строку вчиняв нові злочини, в тому числі злочин, за який відбуває покарання в даний час.
Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що застосування до ОСОБА_7 положень ст.81 КК України, не буде мати наслідки його перевиховання та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційних скарг щодо необхідності звільнення умовно-достроково засудженого з огляду на його позитивну характеристику, на думку колегії, є необґрунтованими, оскільки вивчення матеріалів провадження не переконало колегію про досягнення ОСОБА_7 мети покарання. Вказані доводи прокурора та засудженого не підтримані і прокурором під час апеляційного розгляду. Крім того, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання не може розглядатись як обов`язок суду в розумінні положень ст. 81 КК України, а підстави стверджувати про доведеність виправлення ОСОБА_7 , у колегії відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора та засудженого, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну, обґрунтовану в вмотивовану.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволені клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.

Головуючий:

Судді: