Ухвала 19 грудня 2016 року м. Київ Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року, в с т а н о в и в: У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку. Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті. Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає скаргу та їх правове обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано та, які в силу ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. Відсутність такого обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. Проте, як видно зі змісту поданої скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, у скарзі не міститься обґрунтування вимог щодо необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу. Натомість засуджений заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. За правилами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини. Зазначені обставини позбавляють суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали особою, яка подала скаргу. Враховуючи наведене та керуючись ст. 429 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд п о с т а н о в и в: Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху. Надати скаржнику строк для усунення недоліків скарги протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали. У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута скаржнику. Ухвала оскарженню не підлягає. С у д д і: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3