Справа № 466/1032/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«31» серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК №30 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі,

у с т а н о в и в:

вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2013 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України та, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком - 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 27 червня 2012 року по 03 липня 2013 року.

Початок строку покарання 27 червня 2012 року, кінець строку покарання 15 грудня 2018 року.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що протягом строку відбування покарання він не порушував режим утримання, він один раз заохочувався адміністрацією слідчого ізолятора м. Херсон. Крім того, він захворів на туберкульоз та ВІЛ інфекцію та потребує лікування.

Перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши пояснення засудженого в підтримку клопотання, представника адміністрації виправної колонії та висновок прокурора, які заперечували у задоволенні клопотання, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Перебуваючи під вартою в слідчому ізоляторі м. Херсона з 02 липня 2012 року до дисциплінарної відповідальності засуджений ОСОБА_5 не притягувався. Адміністрацією слідчого ізолятора один раз заохочувався. В судовому засіданні вину не визнав, завдані злочином збитки становлять 2868,84 грн.

В Личаківську виправну колонію (№30) прибув 28 серпня 2013 року.

До роботи на виробництві установи не залучався у зв`язку із скороченням обсягів виробництва.

За час відбування покарання в колонії порушення вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався Адміністрацією колонії не заохочувався.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими різної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом колонії не завжди, бо його правомірна поведінка можлива лише під контролем адміністрації.

На заходи виховного впливу реагує, однак не робить правильні висновки із свого злочинного минулого. Зокрема, після умовно дострокового звільнення із місць позбавлення волі під час невідбутої частини покарання вчинив новий злочин. Отже, у поведінці спостерігаються ознаки пристосовницького характеру до порядку та умов відбування покарання, що не свідчить про успішність його процесу виправлення. Потребує додаткової виховної роботи.

Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Не приймає участі у суспільно корисній праці щодо поліпшення житлово побутових умов проживання засуджених у відділенні відповідно до вимог ст. 118 КВК України, ініціативи не проявляє.

Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки. Не відвідує релігійні обряди та богослужіння. За характером спокійний, у відношенні до себе достатньо вимогливий. На профілактичному обліку не перебуває. Соціально корисні зв`язки на волі із родичами не підтримує.

14 квітня 2016 року комісією відмовлено у застосуванні ст.ст. 100,101 КВК України як такому, що не став на шлях виправлення.

23 червня 2016 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.

09 лютого 2017 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні норми, передбаченої ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно з ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

До застосування заохочувальних норм засуджений ОСОБА_5 підпадає після фактичного відбуття 3/4 терміну покарання, а саме 31 січня 2017 року.

Судом встановлено, що у ОСОБА_5 це вже шоста судимість, раніше до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, також був звільнений 31 липня 1997 року згідно з Законом України «Про амністію» від 26.06.1997 року, після умовно дострокового звільнення із місць позбавлення волі під час невідбутої частини покарання вчинив новий злочин. Після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний тяжкий злочин за який засуджений по даній справі.

Засуджений ОСОБА_5 один раз заохочувався адміністрацією слідчого ізолятора м. Херсона, адміністрацією колонії не заохочувався.

Суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не надав достатніх доказів того, що він своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1