АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3036/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

представника власників майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 99 (дев`яносто дев`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна на загальну суму 49500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 200 (двісті) гривень кожна на загальну суму 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень; 144 (сто сорок чотири) купюри номіналом 100 (сто) гривень кожна на загальну суму 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) гривень; 16 (шістнадцять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США.

Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для його накладення з метою забезпечення відшкодування підозрюваним шкоди, заподіяної вчиненням суспільно-небезпечного діяння та недопущення відчуження майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в якій, обґрунтовуючи причини поважності пропущення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просять її скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та скасувати арешт, накладений на грошові кошти

В обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження, обидва апелянти зазначають, що копія вищевказаної ухвали слідчого судді на їх адресу до цього часу не надходила, а про накладення арешту їм стало відомо 22.05.2017 року з листа слідчого.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначають, що в рамках кримінального провадження № 0000615 нікому з них не повідомлено про підозру. Грошові кошти 16 (шістнадцять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США на які було накладено арешт, були власними накопиченнями ОСОБА_7 від попереднього здійснення ним підприємницької діяльності. А решта арештованих ухвалою слідчого судді грошових коштів, були власними накопиченнями ОСОБА_8 , яка близько 20 років офіційно працює у Київському національному економічному університеті ім. В. Гетьмана на посаді завідувача відділу бібліотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто судом без повідомлення та участі власників майна. Копія ухвали слідчого судді на адресу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не направлялася, що підтвердуєтьмя матеріалами провадження. Про існування оскаржуваної ухвали власникам майна стало відомо з листа слідчого від 22.05.2017 року, за таких обставин строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000615 від 06.03.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Оганами досудового розслідування зазначено, що головний державний ревізор-інспектор відділу перевірки у сфері торгівлі управління аудиту у сфері торгівлі та послуг ГУ ДФС України у м. Києві ОСОБА_11 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вимагав та одержав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 270 000 грн. від суб`єкта господарювання за проведення планової перевірки фінансово-господарської діяльності та відображення в акті перевірки порушень податкового законодавства, які тягнуть за собою накладення мінімальних фінансових санкцій.

Наказам Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 1025-0 від 20.11.2015 року ОСОБА_11 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу перевірки у сфері торгівлі управління аудиту у сфері торгівлі та послуг ГУ ДФС України у м. Києві.

24.03.2017 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

24.03.2017 року під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 99 (дев`яносто дев`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна на загальну суму 49500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 200 (двісті) гривень кожна на загальну суму 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень; 144 (сто сорок чотири) купюри номіналом 100 (сто) гривень кожна на загальну суму 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) гривень; 16 (шістнадцять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США.

10.05.2017 року старший слідчий в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку.

10.05.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого. Це клопотання мотивовано тим, що у кримінальному провадженні існує необхідність накладення арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000615, слідчий суддя прийшов до висновку, що вбачається можливим накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення відшкодування підозрюваним шкоди, заподіяної вчиненням суспільно-небезпечного діяння та недопущення відчуження.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується частково з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути серед іншого зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення конфіскації цього майна як виду покарання. Аналізуючи зміст клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке законом передбачено конфіскацію майна як обов`язковий вид покарання, а відтак сторони обвинувачення були наявні правові підстави для звернення до суду з клопотанням з даних підстав.

Однак увагу колегії суддів привертає той факт, що при розгляді вказаного клопотання, слідчий суддя вийшов за його межі. Так при визначенні мети накладення арешту, слідчий суддя послався на передбачену п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України та прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно з метою відшкодування підозрюваним шкоди, заподіяної вчиненням суспільно-небезпечного діяння. Зі змісту клопотання вбачається, що слідчий цього питання не порушував, а просив накласти арешт зовсім з іншою метою, що передбачена п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, не може бути накладено арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчиненні кримінального правопорушення особі, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України з нематеріальним складом, що не передбачає настання негативних наслідків у тому числі у вигляді матеріальних збитків.

Вказане свідчить, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя не дослідив усіх необхідних обставин справи та вийшов за межі поданого слідчим клопотання, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Разом з цим, враховуючи обставини справи, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для накладення арешту та майно, вилучене під час проведення обшуку у помешканні підозрюваного, оскільки такий вид обмеження права власності буде співрозмірним з завданнями кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_11 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової про задоволення клопотання слідчого з належних правових підстав.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 99 (дев`яносто дев`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна на загальну суму 49500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 200 (двісті) гривень кожна на загальну суму 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень; 144 (сто сорок чотири) купюри номіналом 100 (сто) гривень кожна на загальну суму 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) гривень; 16 (шістнадцять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 99 (дев`яносто дев`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна на загальну суму 49500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 200 (двісті) гривень кожна на загальну суму 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень; 144 (сто сорок чотири) купюри номіналом 100 (сто) гривень кожна на загальну суму 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) гривень; 16 (шістнадцять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 99 (дев`яносто дев`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень кожна на загальну суму 49500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 200 (двісті) гривень кожна на загальну суму 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень; 144 (сто сорок чотири) купюри номіналом 100 (сто) гривень кожна на загальну суму 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) гривень; 16 (шістнадцять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна на загальну суму 1600 (одна тисяча шістсот) доларів США.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4