Дата документу 22.08.2017 Справа № 554/6546/17
Провадження № 1-кс/554/5757/2017
У Х В А Л А
22 серпня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю, прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Полтава, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві Департаменту патрульної поліції, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
Досудовим розслідуванням установлено, що інспектор роти №1 Управління патрульної поліції у м. Полтаві ДПП НП України ОСОБА_4 27.07.2017 року, близько 22 год. 30 хв., перебуваючи на службі зупинив автомобіль Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 за підозрою останньої у вчиненні адміністративного правопорушення.
Під час спілкування ОСОБА_4 було запропоновано ОСОБА_6 пройти медичний огляд на стан сп`яніння в Полтавському обласному наркологічному диспансері. Остання на вказану пропозицію погодилася та пройшла відповідний медичний огляд.
У подальшому, 17.08.2017 року ОСОБА_4 по мобільному телефону запропонував ОСОБА_6 зустрітися поблизу місця її проживання.
Того ж дня, близько 23 год. 15 хв. та 18.08.2017 року, близько 00 год. 30 год., ОСОБА_6 двічі зустрічалася із ОСОБА_4 . Під час даних зустрічей ОСОБА_4 пред`явив ОСОБА_6 висновок Полтавського обласного наркологічного диспансеру, згідно якого остання під час керування автотранспортного засобу перебувала у стані сп`яніння від дії невідомої психотропної речовини.
Після цього, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про негативні для останньої наслідки у разі складення відносно неї протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме штраф у розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами.
Водночас, ОСОБА_4 почав вимагати від ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 5 000 грн. за невжиття ним заходів щодо притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, упродовж строків накладення адміністративного стягнення, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 20.08.2017 року, близько 23 год., перебуваючи поблизу під`їзду №3 житлового будинку за адресою
м. Полтава, вул. Боровиковського, 10, при особистій зустрічі з ОСОБА_6 знову висловив останній вимогу надати йому вищевказану неправомірну, яку необхідно було перерахувати на його особистий рахунок банківської картки
Того ж дня, виконуючи вимогу ОСОБА_4 . ОСОБА_6 використовуючи свій мобільний телефон за допомогою системи «Приват24» перерахувала на рахунок банківської картки НОМЕР_2 неправомірну вигоду в сумі 4 975 грн. за вирішення питання щодо уникнення останньою адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Цього ж дня, о 23 год. 37 хв. після отримання неправомірної вигоди злочинну діяльність ОСОБА_4 припинено.
21.08.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підтвердженням таких ризиків є відомості про те, у слідства є підстави вважати, що ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків, зокрема ОСОБА_6 , з якою він спілкувався із приводу надання неправомірної вигоди. Крім цього є ризик, що ОСОБА_4 , який є підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, може ухилитися від органів розслідування шляхом втечі. Водночас слід врахувати, те що ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу поліції, який володіє знаннями і навиками оперативної роботи та може використовувати їх для перешкоджання кримінальному провадженню. При цьому, ОСОБА_4 матиме можливість знищити, сховати або спотворити документи або речові докази, які ще не вилучені, і мають значення для доказування.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що основний свідок проживає недалеко від підозрюваного, встановлюються інші свідки та місцезнаходження довідки з наркологічного диспансеру. Тому, клопотання є обґрунтованим, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати відносно нього заставу у мінімальному розмірі, оскільки дружина його не працює, є тимчасово переміщеною особою, вони мають на утриманні двох малолітніх дітей.
Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, оскільки підозра не обґрунтована, ризики не доведені; врахувати сімейний та майновий стан підозрюваного.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Встановлено, що 21.08.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою.
При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Так, в судовому засіданні стороною кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_6 ; протоколами допиту ОСОБА_6 ; протоколом затримання ОСОБА_4 , та іншими матеріалами в їх сукупності.;
- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважаю за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України,строком на 60 днів, який обчислювати з 23 год. 37 хв. 20 серпня 2017 року.
Кінцевим днем тримання під вартою визначити 19.10.2017 року, 23 год. 37 хв.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1