Справа № 130/1283/17
Провадження №11-кп/772/1112/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянув «07» вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000 від 20.02.2017 року щодо обвинуваченого
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт. Браїлів Жмеринського району
Вінницької області , українця, громадянина України,
раніше судимого:
- 26.04.2004 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ст. 186 ч.2 КК України
до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 17.06.2008 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ст. 186 ч.2, 15 ч.3, 71,81 КК
України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.10.2008 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ст. 395 ч.1 КК України до 4
місяців арешту;
- 04.07.2013 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ч.2 ст. 125 КК України до
штрафу у сумі 850 гривень;
- 15.05.2014 року Жмеринським міським судом
Вінницької області за ст. 395 ч.1 КК України до 4
місяців арешту;
- 15.02.2017 року Жмеринським міськрайонним судом
Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до 3
років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування призначеного покарання з
випробуванням 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від «20» червня 2016 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 20.06.2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.02.2017 року та остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначено у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 в строк відбуття покарання зараховано час перебування в установі попереднього ув`язнення з 21.02.2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4461 грн. 60 коп. у відшкодування вартості проведення молекулярно генетичної експертизи.
Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено судом, 20.02.2017 р. близько 20:00 год. ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час побутового конфлікту, який виник у нього зі своєю знайомою ОСОБА_10 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті останній, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи та бажаючи цього, кухонним ножем, який тримав у правій руці, наніс потерпілій один удар в область спини, спричинивши їй проникаюче колото-різане поранення, від якого ОСОБА_10 померла на місці події.
Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 25 від 29.03.2017 року у ОСОБА_10 виявлено проникаюче колото- різане поранення лівої половини грудної клітки, яке проникає в плевральну порожнину з ушкодженням аорти та лівої легені, що супроводжувалось кровотечею в плевральну порожнину. Це поранення виникло від предмету, який мав колюче ріжучі властивості та могло утворитись від дії плоского однобічно гострого предмету типу клинка ножа.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи правильність кваліфікації злочину та доведеність вини засудженого ОСОБА_6 , ставить питання про скасування вироку Літинського районного суду Вінницької області від 20.06.2017 року, через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.02.2017 року та остаточну міру покарання призначити ОСОБА_6 у виді 12 років позбавлення волі.

Вимоги прокурором мотивовані тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме не в повній врахована ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, злочин останнім скоєно в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні щиро розкаявся у скоєному, в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прокурора ОСОБА_7 , який вважає вирок суду першої інстанції незаконним та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги , суд вважає, що апеляційна скарг прокурора не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України є правильною.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що органами досудового слідства і судом по даній справі дотримано вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнавав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, детально пояснив в суді першої інстанції при яких обставинах скоювали злочини.
Крім повного визнання вини , вина обвинуваченого ОСОБА_6 як вірно зазначено у вироку підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження в суді першої інстанції:
- заявою від 21.02.2017 р. згідно якої ОСОБА_6 зазнається у тому, що біля 22:00 год. 20.02.2017 р. умисно наніс кухонним ножем один смертельний удар в спину своєї знайомої, в будинку, в якому він проживає, внаслідок чого остання померла;
- протоколом огляду місця події;
- даними прокотоколу слідчого експерименту від 21.02.2017 р., згідно яких ОСОБА_6 на місці злочину показав механізм нанесення ножового поранення ОСОБА_10 та всіх подій які відбувались між ними, що також зафіксовано відеозаписом та збережено на компакт-диск;
-даними протоколу затримання від 21.02.2017 р., згідно якого у ОСОБА_6 вилучено матерчату дублянку коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору та сині джинсові штани зі слідами речовини бурого кольору;
-даними висновку експерта за № 25 від 21.02.2015 р., згідно якого на трупі ОСОБА_10 виявлено проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки та причиною смерті є гостра масивна внутрішня крововтрата, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечне для життя в момент заподіяння та перебуває в прямосу причинному зв`язку із фактом настання смерті.
Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають ОСОБА_6 в тому, що він вчинив умисне протиправне заподіяння смерті , тобто вбивство.
Згідно постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року, - умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст. 115 КК України.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України та призначив покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 50 і ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен врахувати сукупність тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції додержався у даному кримінальному провадженні вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання , суд на виконання вимог ст. 50 і ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд належно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу ОСОБА_6 , зокрема те, що він позбавив людину самої найголовнішої цінності - життя, обставини обтяжуючі покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також судом першої інстанції враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєному визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.

Призначене обвинуваченим покарання є справедливим та обґрунтованим, яке грунтується на вимогах закону, та призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Допущення в ході судового розгляду даного кримінального провадження порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність ухваленого судового рішення колегія суддів не убачає.
За таких обставин ухвалений судом першої інстанції щодо вирок є законним і обгрунтованим, а тому зміні чи скасуванню за поданою прокурором апеляційною скаргою не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 20.06.2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до касаційної інстанції з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали Апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4
Згідноз оригіналом: