Справа № 151/560/16-к
Провадження № 1-кс/151/3/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2017 року
Слідчий суддя Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , з фіксацією процесуальної дії за допомогою технічних засобів,
в с т а н о в и в:
03 січня 2017 року до Чечельницького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання.
В клопотанні зазначено, що вперіод весни-літа 2016 року на присадибній ділянці, належній ОСОБА_5 , яку вона використовує для вирощування культурних сільськогосподарських рослин та яка розташована в АДРЕСА_1 , проросли рослини снотворного маку, які вона насіяла рядками весною 2016 року. Вказані рослини в травні та червні 2016 року ОСОБА_5 власноручно просапала від бур`янів, тобто таким чином вона їх незаконно вирощувала з метою їх подальшого використання для власних потреб без мети збуту.
Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, тобто тяжкого злочину, за який законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновком судово-хімічної-експертизи експертизи № 998 від 08.07.2016, журналом амбулаторного прийому по АЗПСМ с. Рогізка.
Відповідно до ухвали слідчого судді Чечельницького районного суду ОСОБА_1 від 06 грудня 2016 року до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрювана не виконує свої обов`язки, переховується від органів досудового розслідування, намагається перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_5 з часу обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, систематично порушує умови запобіжного заходу, що полягає у неприбутті 16.12.2016 р, 20.12.2016 р., 26.12.2016 р, 27.12.2016 р, 28.12.2016 р, та на 29.12.2016 р. до Бершадської місцевої прокуратури для проведення слідчих дій, тому у органа досудового слідства є достатні підстави вважати, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування та перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином.
У клопотанні прокурор просив замінити міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 на тримання під вартою. У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в повному обсязі, пославшись на мету та підстави, які були вказані в клопотанні про заміну запобіжного заходу, вважає ці підстави наявними, просив клопотання задовольнити. Доповнивши його тим, що 05.01.2017 року слідству стало відомо, що ОСОБА_5 в той день була виявлена за межами свого домогосподарства на відстані більше ніж двісті метрів від нього, чим порушила обов`язки по ухвалі, що до цілодобового домашнього арешту. Це є теж свідченням того, що домашній арешт не запобігає ризикам, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та або суду підозрюваній, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий ОСОБА_10 погоджується з думкою прокурора, пояснивши те, що підозрювана не визнає своєї провини, відмовляється давати будь-які свідчення, що ускладнило досудове розслідування. Н аданий час фактично досудове розслідування завершено. По ухвалі слідчого судді від 13.01.2017 року ОСОБА_5 встановлено термін до 20.01.2017 року для ознайомлення з матеріалами справи.
В судовому засіданні була допитана підозрювана ОСОБА_5 яка заперечувала факт скоєння злочину та заперечувала, щодо заміни запобіжного заходу, пояснивши, що у вказані дати в грудні 2016 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в Чечельницькій районній лікарні, тому по поважній причині не змогла прибути на виклик до прокурора. А 05.01.2017 року дійсно вимушена була сходити до магазину та купити хліба, оскільки дома була одна. Захисник ОСОБА_4 вважає пояснення підозрюваної Ярущак об`активними та обґрунтованими, а підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки неявка до прокурора з 16 по 30 грудня 2016 року були неможливі по хворобі підозрюваної, а короткочасний похід за хлібом до магазину не є порушенням обов"язків по запобіжному заходу - домашньому арешті, оскільки повідомити прокурора про похід так само і про звернення до лікарні не могла із-за відсутності будь-яких контактних даних з слідчим та прокурором, яких її ніхто не надав. За період січня 2017 року до 20 числа ОСОБА_5 сім раз відвідувала добровільно слідчого, прокурора та суд. Свідок ОСОБА_11 лікуючий лікар повідомила, що ОСОБА_5 поступила на лікування 13.12.2016 року у стані середньої тяжкості протікання завхорювання за направленням сімейного лікаря, з повишеним тиском, гіпертонічною хворобою, шаткою ходою, втратою свідомості. Лікування передбачало внутрівенну капельницю, уколи, заспокійливі пігулки, від яких можливе тимчасове запаморочення. ЇЇ оглядали інші фахівці та призначили своє лікування. Виписала ОСОБА_5 30.12.2016 року з призначенням подальшого лікування в домашніх умовах терміном три місяці. Із 16 по 20 грудня 2016 року ОСОБА_5 мала ліжковий режим і точно не могла відлучатися з лікарні. Після 20 грудня 2016 року її стан поліпшився до задовільного, але чи могла вона відвідувати слідчого сказати точно не може. Але за весь час лікування вона лікарню не полишала. Прокурор приходив в лікарню один раз 22.12.2016 року, тоді і дізналася, що хвора під слідством. Не бажаючи брати на себе таку відповідальність пояснила прокурору, що сама ОСОБА_5 якщо відчуває можливість може з`явитися до прокурора на слідчі дії, але хай напише на лікуючого лікаря письмову заяву про це. Такої заяви від ОСОБА_5 їй не надходило.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факт зустрічі ОСОБА_5 за 300 м. від свого будинку 05.01.2017 року коли та поверталася з магазину з продуктами.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що і після лікарні потерпіла продовжує хворіти. Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по ним, заслухавши думки прокурора, слідчого, захисника та підозрюваної, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В ході кримінального провадження не встановлені обставини, які є достатніми відповідно до п.2 ч.1 ст.196 КПК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості підозрюваної ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, а також можливості ухилитися від досудового слідства та суду, оскільки зі слів прокурора та слідчого фактично досудове розслідування завершено, ухвалою слідчого судді від 13.01.2017 року встановлено термін для ознайомлення ОСОБА_5 з матеріалами справи. В судовому засіданні прокурором не спростовані твердження підозрюваної ОСОБА_5 , про неумисну неявку до слідчого та прокурора, оскільки вона знаходилась в лікарні і відповідно до п.5 ч.1 ст. 138 КПК України прокурор переконливо не довів, що у ОСОБА_5 була можливість тимчасово залишити лікувальний заклад для явки до слідства. Навпаки в сукупності покази підозрюваної ОСОБА_5 та її лікуючого лікаря ОСОБА_11 переконали слідчого суддю, що стан здоров`я ОСОБА_5 не давав можливості їй тимчасово залишити лікувальний заклад, тому неявку ОСОБА_5 на слідчі дії з 16 по 29 грудня 2016 року слідчий суддя визнає як поважною причиною, тому таку неявку неможливо визнати як систематичне порушення умов запобіжного заходу домашнього арешту. Формальне порушення - похід до магазину за продуктами ОСОБА_5 не є таким беззаперечним фактом який може бути підставою для заміни запобіжного заходу на утримання під вартою.
Не визнання вини ОСОБА_16 , та відмова від дачі показів не може бути розцінена слідчим суддею як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки це є процесуальним правом підозрюваної.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, слідчий суддя виходить з вимог ч.1 ст.183 КПК України, відповідно до якого тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно, і прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід в виді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Таким чином в судовому засіданні під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, з домашнього арешту на тримання під вартою, прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тобто наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення, але прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу в виді домашнього арешту для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, поданому до суду відносно підозрюваної ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, що дає підстави для відмови задоволення даного клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176-178, 196, 205, 206 КПК України
У Х В А Л И В :
Ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.310 КПК України.

Слідчий суддя :