14.06.2017 Справа № 756/7361/17
Справа № 756/7361/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
Головуючої: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3

за участі представника потерпілої: ОСОБА_4

за участі захисника: ОСОБА_5

за участі обвинуваченого: ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Оболонського районного суду м. Києва підготовче судове засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 просив задовольнити його клопотання про арешт майна в порядку ст. 170 КПК України, та накласти арешт на все нерухоме і рухоме майно, в тому числі на автомобіль марки «Mazda», модель «CX-7» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . З метою забезпечення цивільного позову, просить накласти арешт на майно обвинуваченого.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки воно є передчасним. Захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора.
Суд, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.
Згідно з ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
В силу ч. 1 ст. 173 КПК України суд відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завдання кримінального провадження.
На підставі викладеного, клопотання представника потерпілої про накладення арешту майна не підлягає задоволенню, оскільки є передчасним, суду не надано доказів на підтвердження наявності в обвинуваченого на праві власності будь якого рухомого та нерухомого майна.
Представник потерпілої не позбавлений можливості в подальшому звернутися з вказаним клопотанням.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 314 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 про арешт майна обвинуваченого у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1