Справа № 496/2090/17
Провадження № 1-кп/496/223/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, працюючого на підприємстві Хімтрейд, різноробочим, перебуваючого в цивільному шлюб з ОСОБА_5 , 1974 р.н., згідно до ст. 89 КК України не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим слідством, ОСОБА_4 звинувачується в тому, що в нічний час з 04 лютого 2017 на 05 лютого 2017 року приблизною 02 годині 00 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись біля бару, який розташований по вул. Леніна, с. Василівка, Біляївського району Одеської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, наніс удар головою в область обличчя ОСОБА_6 в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани носа, синців повік обох очей, саден кистей, що спричинили розлад здоров`я у межах від 6 до 21 дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 107 від 24 квітня 2017 року.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України умисно спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. У вчиненому розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, де вказав, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має, просив визначити міру покарання на розсуд суду. (а.с. 16).

Оскільки обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, у добровільності його позиції сумніву у суду немає, учасники кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням викладених обставин суд вирішив недоцільним дослідження інших доказів у провадженні.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 2 ст. 125 КК України відноситься до невеликої тяжкості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність та те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина ОСОБА_8 , 2013 року. Також, згідно до довідки-характеристики № 05 від 16 лютого 2017 року виданої Василіською сільською радою Біляївського району Одеської області, за час мешкання та території Василівської сільської ради скарг до сільської ради не надходило, на бесіду до сільського голови не викликався, штрафу не підлягав, спиртними засобами не зловживає, з сусідами та односельцями відносини добропорядні, мешкає разом із співмешканкою ОСОБА_5 , 1974 року народження.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.. 67 КК України, є вчинення особою кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За викладених обставин суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом виплати штрафу.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В

Визнати ОСОБА_4 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

16 серпня 2017 року