АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/294/17 Справа № 204/7205/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0002832 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року, ухвалений відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 880, 40 гривень за проведення експертизи по справі.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 20 жовтня 2016 року близько 13 години 10 хвилин, маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, в парку по пр. С.Нігояна в м. Дніпро, у невстановленої особи, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який зберігав при собі.

20 жовтня 2016 року близько 14 години 00 хвилин, біля будинку № 2-а по вул. Леваневського в м. Дніпро, працівники поліції за вчинення адміністративного правопорушення зупинили ОСОБА_8 , після чого в ході огляду його речей виявили та вилучили у обвинуваченого особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, масою 10,381 г, що в перерахунку на суху речовину складає 9,156 г., який він умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить змінити вирок суду у частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки; покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України; в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом, встановивши наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 визнання останнім повністю своєї вини, не були взяті до уваги вимоги ст.69-1 КК України. Так, санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, а отже, максимальне покарання за нею не може перевищувати 2 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження у сукупності з доводами апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, правильно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.309 КК України, що в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.
Порушень процесуального закону, що тягнуть скасування вироку, судом 1-ї інстанції допущено не було.
Що стосується міри покарання, то відповідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав не в повному обсязі.
Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення вимог кримінального закону, в якому закріплений принцип призначення покарання.
Так, відповідно до вимог ст.69-1 КК України та роз`яснень, які містяться у п.6-2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також, при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 , дійшов висновку про наявність обставини, що його пом`якшує, а саме, повне визнання обвинуваченим вини у скоєному та відсутність обставин, що його обтяжують.
Таким чином, встановивши наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді повного визнання обвинуваченим своєї вини та фактично щирого каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що зафіксовано на технічному носії перебігу судового засідання в суді першої інстанції, відсутність обставин, що його обтяжують, суд першої інстанції повинен був призначити покарання останньому відповідно до вимог ст.69-1 КК України.
При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який вину у скоєному визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжує та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідно до вимог ст.69-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що відповідатиме вимогам ст.65 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги прокурора такими, що заслуговують на увагу, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргупершого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 , в частині призначеного йому покарання, - змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання, із застосуванням ст.69-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок суду відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: