Справа №195/17/17-к
1-кп/195/23/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017 року

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 грудня 2016 року за №0000741 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серебрянка, Гайнського району, Пермської області Російської Федерації, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу 89 КК України раніше несудимого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2016 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходився біля магазину «Маківка» розташованого за адресою: вул. Лікарняна, 3а, смт. Томаківка, Томаківського району, Дніпропетровської області , де помітив як ОСОБА_5 , під`їхавши до вказаного магазину, залишив велосипед «Україна» біля вхідних дверей на багажнику якого лежала шкіряна барсетка. В цьому ж місці близько 16 годин 01 хвилин у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення таємного викрадення будь-якого майна, що знаходилось у шкіряній барсетці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 14.12.2016 року близько 16 годин 03 хвилин, діючи таємно, умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що ОСОБА_5 зайшов до магазину, а сторонні особи не спостерігають за його діями, підійшов до вказаного велосипеду «Україна», розташованого біля входу в магазин «Маківка» за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно викрав шкіряну барсетку, в якій знаходились гроші на суму 400 грн., належні потерпілому ОСОБА_5 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд та з метою подальшого витрачення, викрадених за вищевказаних обставин грошей на суму 400 грн., направився до автовокзалу за адресою: АДРЕСА_1 , спричинивши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив вищезазначені обставини, визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому злочину при викладених у обвинувальному акті обставинах, тобто не заперечує щодо факту таємного, викрадання чужого майна, та прохає суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 подав суду письмову заяву від 14.02.2017 р. про розгляд даного кримінального провадження без його участі, оскільки до обвинуваченого він претензій не має, так як він повністю відшкодував йому матеріальну шкоду, на суворому покаранні не наполягає.
Свідчення обвинуваченого відповідають обставинам справи, які ніким не оспорюються. Обставини справи об`єктивно, повно і всесторонньо підтверджені письмовими доказами у справі у встановленому об`ємі.

У суду немає сумнівів у тому, що обвинувачений дає правдиві свідчення добровільно.

Так як обвинувачений свою провину визнав повністю та підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 КПК України, наслідки якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 185 КК України.

До обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченого суд відносить його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого, вину свою визнав, в скоєному розкаявся, потерпілий до обвинуваченого претензій не має, суд приходить до висновку, що він повинен понести покарання у вигляді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи наявність обставин пом`якшуючих покарання - щире каяття, характеристику за місцем проживання обвинуваченого, збитки потерпілому відшкодовано, суд вважає можливим його перевиховання і виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

На підставі п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: шкіряна барсетка, 2 купюри номіналом по 200 грн. на загальну суму 400 грн., які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити у останнього.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя ОСОБА_1

14.02.2017