(№760/675/16-к)

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29. 11. 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши, в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «Пласт» - про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «Пласт» - про скасування арешту майна.
Адвокат в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт на природний газ, що зберігається у газотранспортній системі та газосховищах ПАТ «Укртрансгаз» та належить ПрАТ «Пласт».
Адвокат в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Детектив НАБУ в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Встановлено, що 10.10.2016 р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Київ в рамках кримінального провадження № 0000002 за клопотанням детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , накладено арешт на природний газ, що зберігається у газотранспортній системі та газосховищах ПАТ «Укртрансгаз» та належить ПрАТ «ПЛАСТ» . Вказаною ухвалою суд зобов`язав передати арештований газ ПАТ «Укргазвидобування» для подальшої реалізації.
Заявник в поданому клопотанні про скасування арешту майна посилався на те, що під час судового розгляду клопотання залишилися недослідженими питання, що стосуються можливості застосування до майна, а саме природного газу, на який накладено арешт, спеціальної конфіскації, на підставі статті 96-2 ККУ, а також на те, що видобутий газ на підставі договору про спільну діяльність з ПАТ «Укргазвидобування» перебувають у власності ПрАТ «Пласт», а вказана юридична особа не має жодного відношення до кримінального провадження та здійснює свою господарську діяльність з видобутку та реалізації природного газу виключно на законних підставах. Окрім того заявник в поданому клопотанні посилався на те, що детектив у своєму клопотанні про накладення арешту на майно не навів обгрунтованих підстав які давали б можливість вважати, що дане майно (природній газ) буде використовуватись для одержання доходів від злочину, і у своєму клопотанні спирається виключно на те, що договори про спільну діяльність між ПАТ «Укргазвидобування» та ПрАТ «Пласт» на даний час не розірвані. В зв`язку із зазначеним заявник вважаючи, що арешт на природній газ накладено не правомірно та порушує права підприємства, як власника арештованого майна, просив слідчого суддю про скасування арешту, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу чи нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно п.2 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що природний газ, видобутий ТОВ «Надра Геоцентр», ТОВ «Фірма Хас», ТОВ «Карпатнадраінвест» під час спільної діяльності з ПАТ «Укргазвидобування», до моменту його реалізації зберігається у газосховищах, належних ПАТ «Укртрансгаз».
Враховуючи, що договори про спільну діяльність між ПАТ «Укргазвидобування» або його відокремленими підрозділами, з одного боку, і ТОВ «Надра Геоцентр» (№ 265-12 від 19.11.2007), ТОВ «Карпатнадраінвест» (№ 1747 від 13.10.2004), ТОВ «Фірма Хас» (№ 60 від 04.02.2004), а також ПрАТ «Пласт» і ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 272-14 від 05.03.2014 на теперішній час не розірвані та є діючими, наявні достатні підстави вважати, що в газосховищах ПАТ «Укртрансгаз» зберігається природний газ, видобутий під час спільної діяльності підконтрольних злочинній організації зазначених підприємств з ПАТ «Укргазвидобування».
Таким чином вбачається, що зазначене майно (природний газ), виходячи з наведених обставин кримінального провадження, викладених у повідомленнях про підозру учасникам злочинної організації, планувалось до використання останніми для одержання доходів від злочину, а також виступило предметом злочинних дій, тобто наділене ознаками, визначеними ст.96-2 КК України, ст.98 КПК України, а тому має значення речових доказів та підлягає спеціальній конфіскації.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1