13.03.2017 Єдиний унікальний № 371/145/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 29 /17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000016, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Перемога Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, постійного місця роботи не має, не одружений, раніше судимий Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 06 січня 2017 року близько 14 години 00 хвилин по вулиці Перемоги, 22 міста Миронівка Київської області, поблизу кафе-бару «Зустріч», вчинив бійку із потерпілим ОСОБА_6 , після якої виявив на асфальтному покритті на місці бійки мобільний телефон марки «Fly FS 405» чорного кольору вартістю 1055 гривень 12 копійок, який знаходився в чохлі з шкірозамінника чорного кольору вартістю 196 гривень 88 копійок. У телефоні знаходились дві сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 10 гривень кожна, на рахунку однієї з яких перебували кошти в сумі 25 гривень, а також флеш-накопичувач ємкістю 4 гігабайти, вартістю 99 гривень.

Будучи судимим 15 вересня 2011 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, маючи не зняту та непогашену у встановленому законодавством порядку судимість, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, заволодів мобільним телефоном марки «Fly FS 405» чорного кольору вартістю 1055 гривень 12 копійок, який знаходився в чохлі з шкірозамінника чорного кольору вартістю 196 гривень 88 копійок, двома сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 10 гривень кожна (разом 20 гривень), на рахунку однієї з яких перебували кошти в сумі 25 гривень, а також флеш-накопичувач ємкістю 4 гігабайти, вартістю 99 гривень, які знаходились у телефоні. Після вчиненого викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними, винними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1396 гривень, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений повідомив суд, що 06 січня 2017 року близько 14 години 00 хвилин він зайшов до кафе-бару «Зустріч», який знаходиться в місті Миронівка Київської області, для вживання алкогольних напоїв. Там він познайомився з потерпілим ОСОБА_6 . Після спільного вживання алкогольних напоїв вони пішли з кафе-бару на вулицю до туалету. Вийшовши на вулицю, між ним та потерпілим виникла сварка, яка переросла у бійку, за результатами якої вони впали на землю. Після бійки потерпілий, піднявшись із землі, побіг у напрямку кафе-бару «Зустріч». Вставши із землі, він виявив лежачий на землі мобільний телефон марки «Fly FS 405» чорного кольору, який знаходився в чохлі з шкірозамінника чорного кольору, у якому знаходились дві сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а також флеш-накопичувач ємкістю 4 гігабайти. Взявши телефон, він попрямував до гральних автоматів, де запропонував знайомому придбати його, але останній не погодився. Погравши в автомати, він разом із знайомим попрямував в сторону кафе-бару «Зустріч», але по дорозі їх зустріли працівники поліції, які затримали товариша, що йшов з ним, оскільки у останнього була перебите перенісся. Злякавшись того, що його також можуть затримати, він викинув викрадений мобільний телефон у кущі. Із зазначеною в обвинувальному акті вартістю викрадених речей згідний.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий дав покази, що 06 січня 2017 року близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи в кафе-барі «Зустріч», який знаходиться в місті Миронівка Київської області, він познайомився із обвинуваченим. Після спільного вживання алкогольних напоїв вони пішли з кафе-бару на вулицю до туалету. Вийшовши на вулицю, між ними виникла сварка, яка переросла у бійку, за результатами якої обидва впали на землю. Після бійки він, піднявшись із землі, побіг у напрямку кафе-бару «Зустріч». По дорозі він помітив відсутність мобільного телефону. Зайшовши в кафе-бар «Зустріч», він повідомив знайомого про зникнення мобільного телефону. Його знайомий намагався знайти зниклий мобільний телефон поблизу місця бійки, проте не знайшовши його зателефонував до поліції. Мобільний телефон разом із чохлом, сім картами та флеш-накопичувачем був повернутий йому працівниками поліції приблизно через два тижні після бійки. Претензій до обвинуваченого він не має, просив суд не застосовувати до нього покарання із реальним позбавленням волі.

Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння Миронівської центральної районної лікарні від 06 січня 2017 року № 6, ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогою про судимість від 10 січня 2017 року № 124/109/1011/02-2017, копії довідки про звільнення серія КИВ № 12022, виданої Білоцерківським ВК № 35 та копії вироку Миронівського районного суду Київської області від 15 вересня 2011 року у справі № 1-1017/163/2011, ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до характеристики Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 06 січня 2017 року № 02-43/02, ОСОБА_4 характеризується негативно, не має постійного місця роботи, «перебивається тимчасовими заробітками», схильний до правопорушень та злочинів, але останнім часом компрометуючі данні на нього до виконавчого комітету сільської ради не надходили.

Згідно з довідками нарколога та психіатра, ОСОБА_4 на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до висновку досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 10 березня 2017 року, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснити без нагляду та контролю в умовах ізоляції.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій та вартість викраденого майна, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого і потерпілого, а також вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 06 січня 2017 року близько 14 години 00 хвилин вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, яким завдав потерпілому ОСОБА_6 шкоду, що в загальному розмірі становить 1396 гривень.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст. ст. 36-49 КК України, виключають злочинність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст. ст. 44-49 КК України.

Крім того, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив злочин у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

У відповідності до ст. ст. 35, 66 КК України суд вважає можливим визнати повне визнання своєї вини - обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

У відповідності до ст. ст. 35, 67 КК України суд вважає можливим визнати вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння - обставиною, що обтяжує покарання за скоєне.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище, а також те, що він за місцем проживання характеризуються негативно, як особа схильна до вчинення правопорушень, про те останнім часом компрометуючі данні на нього не надходили, офіційно не працевлаштованого, але маючого тимчасові заробітки, згідно досудової доповіді є особою, яка може становити небезпеку для суспільства, будучи раніше засудженим за вчинення умисного корисливого тяжкого злочину на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний корисливий злочин середньої тяжкості.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його сприяння розкриттю злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із звільненням його від реального відбуття покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, та покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При призначенні покарання суд не бере до уваги висновок Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі неможливе, оскільки хоча він за місцем свого проживання характеризується негативно, проте останнім часом інформації компрометуючого характеру щодо нього не надходило. Він не має постійного місця роботи, але намагається працевлаштуватися, має тимчасові заробітки.

Суд вважає, що загроза звернення вироку до виконання в частині відбування покарання у виді позбавлення волі, у випадку вчинення ОСОБА_4 нового злочину, у поєднанні із превентивними заходами, які будуть вживатися до нього органами пробації є достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 обрано у зв`язку із ризиком вчинення ним нового злочину (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), але під час розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання, а також з огляду на його критичне ставлення до вчиненого, та з метою надання йому можливості працевлаштуватися і отримувати заробіток для існування, суд приходить до висновку про необхідність скасування обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 100, 318, 322, 337, 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк у 3 (три) роки.

Згідно п. п 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: протягом строку випробування періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 скасувати.

Мобільний телефон марки «Fly FS 405» чорного кольору, чохол з шкірозамінника чорного кольору, дві сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», флеш-накопичувач ємкістю 4 гігабайти, передані на зберігання потерпілому, залишити у його власності.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1