Справа № 627/1680/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2017 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000755 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Завітінськ Завітінського району Амурської області, громадянина України, українця, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше засудженого 02 червня 2016 року вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном тривалістю 1 рік, за що судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, -

у с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , згідно виконавчого листа Великописарівського районного суду Сумської області № 2-93/11 від 13.05.2011 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 250 гривень з подальшою індексацією, щомісяця, починаючи з 26 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України, діючи умисно, злісно ухиляючись від сплати аліментів, маючи тимчасові заробітки, не сплачував аліменти та не надавав будь-якої матеріальної допомоги ОСОБА_5 на утримання сина, в результаті чого за період з 01 березня 2016 року по 01 листопада 2016 року виникла заборгованість по аліментах в сумі 2000,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що дійсно не сплачував аліменти, хоч і мав тимчасові заробітки, офіційно не працевлаштовувався та на обліку в центрі зайнятості не перебував.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що він осудний, раніше судимий за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, на обліку у лікарів психіатра та нарколога Краснокутської ЦРЛ не перебуває, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, на обліку в Краснокутському районному центрі зайнятості не перебуває, зареєстрований та проживає на території Пархомівської сільської ради, яка компрометуючими матеріалами відносно нього не розраховує.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному злочині.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України в кожному конкретному випадку суд призначає покарання, що є достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Про це також вказано в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 п. 1 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 у 2016 році вже засуджувався районним судом за злочин, передбачений ст. 164 КК України. Але на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову продовжив не сплачувати аліменти на свою дитину. У зв`язку з цим виникла заборгованість по сплаті аліментів на суму 36 180,19 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.164 КК України, у виді обмеження волі. Крім того, суд зазначає, що обвинувачений, будучи раніше засуджений вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 02.06.2016 року, вчинив злочини у період іспитового строку, а отже покарання слід призначити за сукупністю вироків з застосуванням ч.1, ч.4 ст.71 КК України. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Згідно ч.1, ч.4 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 02.06.2016 року та ОСОБА_4 остаточне покарання призначити у виді 2 (двох) років 2 місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту прибуття до виправного центру.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1