УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
04.07.2017 року Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду клопотання прокурора Городоцької місцевої прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000319 від 30 квітня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, одруженого, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ст.395 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, раніше судимого

за ознаками кримінального правопорушення ч.2 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187, ст.395 КК України та ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 15 липня 2017 р., а розгляд даної кримінальної справи триває, прокурором внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано овинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ст.395 КК України, раніше був неодноразово судимий, останній раз 14.03.2012р. Мостиським районним судом Львівської області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.70 КК України, після відбуття покарання, перебуваючи під адміністративним наглядом, всупереч застосованих до нього обмежень на шлях виправлення не став, а знову вчинив кримінальне правопорушення. При цьому ризики, які слугували підставою для обрання йому такого запобіжного заходу як тримання під вартою на даний час продовжують існувати, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що він знову вчинить нові злочини. Враховуючи те, що ОСОБА_4 з дружиною не проживає, участі в утриманні та вихованні дітей не приймає, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому з урахуванням тяжкості вчинених ним злочинів, за найтяжчий із яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше неодноразово вчиняв злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, розбійний напад на потерпілого вчинив перебуваючи під адміністративним наглядом, понад 5 місяців перебував у розшуку, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений буде надалі переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинений ним злочин, а також незаконно впливатиме на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. Крім цього, ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного джерела доходів, раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини, що свідчить про те, що обвинувачений у разі не продовження запобіжного заходу буде вчиняти нові корисливі та насильницькі злочини. Відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зазначених вище.
ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечують проти задоволення клопотання та продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження утримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхіднимзапобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд бере до уваги те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, має непогашену судимість за вчинення іншого злочину, не має постійного джерела доходу, роботи, з дружиною не проживає, що підтверджує відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та можливість вчинення ним нових злочинів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вищевказані обставини дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України, а саме: продовжити вчинення кримінальних правопорушень, впливати на потерпілого та свідків та ухилитися від суду.
Таким чином, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а, отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Із цих підстав суд приходить до переконання, що застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе створити тих умов, за яких у ОСОБА_4 буде відсутня можливість ухилитися від явки до суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, тому клопотання прокурора стосовно Мостового підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 27, 31, 177, 178, 197, 205, 314-316, 331 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Городоцької місцевої прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 01 вересня 2017 року включно.

Копію ухвали надіслати для відома начальнику ЛУВП УДПтСУ у Львівській області.

Контроль за зверненням ухвали до виконання покласти на прокурора Городоцької місцевої прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1