Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001319 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Словянського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2016 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сочі Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
засуджено за ч. 2 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 12 травня 2016 року близько 18 години 50 хвилин, знаходячись поблизу кафе «Центральне» на вул. Банківській, 76 у місті Слов`янську, незаконно придбав за 1900 грн. у невстановленої особи таблетки з написом «Acatal» у кількості 120 штук, які містять прекурсор псевдоефедрин масою 5,904 г, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю, які незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що положення ст. 75 КК до засудженого застосовані неправильно. Апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора та безпідставно залишив без зміни вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, що призвело до м`якості призначеного засудженому покарання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 311 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який визнав вину, посередньо характеризується, вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Разом з цим, у повній мірі врахувавши пом`якшуючі покарання обставини щире каяття засудженого, сприяння слідству, наявність у нього інвалідності, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання,суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, поклавши обов`язки повідомляти уповноважений орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації та не виїжджати за межі України на постійне проживання без відповідного дозволу.
Призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК відповідає вимогам ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не убачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.

Переглядаючи вирок за апеляцією прокурора, доводи якої аналогічні доводам його касаційної скарги, навівши в ухвалі докладні мотиви й підстави визнання апеляційної скарги необґрунтованою, апеляційний суд правильно залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3